Єдиний унікальний номер:1-89/2001
Провадження № 1-в/448/2/17

У Х В А Л А
27.01.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4
його захисника-адвоката - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,
До Мостиського районного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про його звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Своє клопотання обґрунтовує тим, що у липні 2016 року йому стало відомо про наявність обвинувального вироку Мостиського районного суду Львівської області від 24.05.2001 року, яким його, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за ч.2 ст. 142 КК України (в редакції від 1960 року) на 7 років позбавленням волі з конфіскацією майна. Вищезазначений обвинувальний вирок суду було проголошено 24.05.2001 року без його участі, через що зміст такого йому відомий не був, ним він не оскаржувався, відтак набрав законної сили 01.06.2001 року.
Стверджує, що з дня проголошення та набрання обвинувальним вироком законної сили від відбуття призначеного йому покарання не ухилявся, а до моменту звернення до суду з даними клопотанням пройшло понад 15 років.
З огляду на вищенаведене просить суд звільнити його (засудженого ОСОБА_4 ) від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вищевказаного обвинувального вироку.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали зазначене клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення зазначеного клопотання та зазначила, що засуджений ОСОБА_4 ухилявся від виконання вищевказаного вироку, а тому вважає, що в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника та вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду від 24.05.2001 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.142 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зазначений вирок набрав законної сили 01.06.2001 року. Станом на 27.01.2017 року вирок не виконано.
З матеріалів справи слідує, що з дня набрання чинності обвинувальним вироком Мостиського районного суду Львівської області від 24.05.2001 року стосовно ОСОБА_4 минуло понад 15 років.
Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні кримінальної справи за №1-89/2001. та доданих до неї документів (довідок з Управління інформаційного забезпечення ГУНП у Львівській області від 18.07.2016р. та від 05.12.2016р.; листа УДпСУ у Львівській області від 27.07.2016р.; листа начальника Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 06.10.2016р.), з моменту проголошення вироку ОСОБА_4 не ухилявся від призначеного судом покарання, не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та реєстрації характеризується виключно позитивно.
Вказане свідчить про втрату засудженим ОСОБА_4 суспільної небезпечності, а отже, і застосування покарання є зайвим, воно не матиме належного карального і попереджувально-виховного впливу.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин.
Початок перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.80 КК України диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків.
Частина 3 ст.80 КК України передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Ця процесуальна дія не є обов`язковою умовою перебігу строку давності. Тільки навмисне ухилення засудженого від відбування покарання та вчинення нового злочину переривають ці строки. Ухилення від відбування покарання це умисне діяння засудженого, спрямоване на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку до виконання.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Відповідно до приписів ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Особи, звільнені від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, відповідно до ст.ст. 88, 90 визнаються такими, що не мають судимості.
Оскільки обвинувальний вирок не було виконано у зазначені строки і засуджений не ухилявся від відбування покарання, не вчинив нового злочину, на теперішній час недоцільно виконання обвинувального вироку після спливу строків його виконання через втрату належного карального і превентивного впливу, адже засуджений не ухилявся від відбування покарання і не вчинив протягом встановленого строку нового злочину, що свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.80, 88, 90 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст.49 КК України (в редакції 1960р.) суд, -
Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - задоволити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного йому за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 24.05.2001 року за ч.2 ст.142 КК України (в редакції від 1960 року) у виді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна, в зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1
Ухвала набрала законної сили:
«___» ______________ 20____ р.
Суддя ОСОБА_1