АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/1116/16-к
Номер провадження: 11-кп/791/1109 /16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 135 ч.1, ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року грудня місяця « 07 » дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретарі:ОСОБА_5
За участю прокурора: Потерпілої: Захисника: Обвинуваченого: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження №000104 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від «15» вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Чкалове, Новотроїцького району, Херсонської

області, зареєстрованого та проживаючого по

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст. 135 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням призначеного покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 застосовано у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Стягнуті витрати за проведення експертиз та вирішено питання про речові докази.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним за те, що він 25 лютого 2016 року близько 18.20 год. в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи у стані алкогольного сп`яніння, технічно справним автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна зі сторони вул. Металургів в напрямку вул. Курортна в районі будинку №74, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 2.10 «а», 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого не впоравшись з керуванням, вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , 1962 року народження, та з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин, на причетному до ДТП автомобілі поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, не надавши допомогу потерпілому, якого своїми діями поставив у небезпечне для життя та здоров`я становище, в силу чого, потерпілий був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи №21 від 21.03.2016р., заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці події. Вказані наслідки знаходяться у причиному зв`язку з грубим порушенням ПДР України з боку водія ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник обвинуваченого просить вирок суду в частині визнання винним обвинуваченого за ч.1 ст. 135 КК України скасувати, провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України закрити.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника, обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями; думку прокурора, потерпілої, які не підтримали апеляційну скаргу захисника з доповненнями; в судових дебатах учасники процесу залишились на попередніх позиціях; останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного.

Вина ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не оспорюється апелянтом та підтверджується матеріалами кримінального провадження, яким дана оцінка та постановлене законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення. Будь-яких порушень КПК України колегією суддів не встановлено та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 визнано винним та кваліфіковано кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі з доповненнями захисника щодо відсутності у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Поняття «завідомість» означає усвідомлення особою, яка чинить будь-яке діяння, певних фактів чи обставин, які випливають зі змісту кримінально-правової заборони залишення в небезпеці, та є ознакою, яка характеризує інтелектуальний момент умислу. У діях особи наявний склад злочину лише тоді, коли вона достовірно знала про небезпеку, що загрожує потерпілому, і про те, що вказана небезпека загрожує життю останнього. Тільки не усвідомлення особою небезпечного для життя стану безпорадної особи виключає кримінальну відповідальність за залишення в небезпеці.

Отже, відповідно до змісту диспозиції статті 135 КК України суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, яку поставив у небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.

Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується його показами, з яких вбачається, що обвинувачений усвідомлював, що здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , внаслідок чого останній перелетів через капот автомобіля та вдарився об вітрове скло, тобто усвідомлював небезпечний для життя стан потерпілого, безпорадність потерпілого, якого поставив своєю поведінкою в такий стан, що загрожувало життю внаслідок дорожньо-транспортної події та повинен був надати допомогу потерпілому.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, так як вважає, що потерпілій не перебував у безпорадному стані, і в небезпечному для житті, так як смерть наступила через 3- 4 секунди, є необґрунтованими. Так, колегія суддів враховує вищенаведені доводи в мотивувальній частині ухвали суду та вважає, що навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь яка допомога не була здатна відвернути смерть потерпілому, обвинувачений, який залишив потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за ч.1 ст.135 КК України.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений залишив місце пригоди, та йому не був відомий стан потерпілого і про миттєву смерть він дізнався тільки під час досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 повинен нести відповідальність за ч.1 ст. 135 КК України, так як у конкретному кримінальному провадженні, обвинувачений залишив потерпілого в небезпеці, не зупинився, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, незалежно від того наскільки ефективною могла бути така допомога, не викликав карету швидкої допомоги.

Мотивуючи своє рішення про винуватість ОСОБА_9 , суд у вироку вірно, як на доказ його вини, послався на покази обвинуваченого ОСОБА_9 , який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, покази потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила факт смерті її батька ОСОБА_10 внаслідок ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 , показами свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем наїзду автомобіля, під керуванням ОСОБА_9 на велосипедиста ОСОБА_10 , який помер на місці наїзду через 3-4 секунди, а також висновок судово-медичної експертизи про те, що смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ушкодження голови і шийного відділку хребта, які є несумісними з життям.

Не підлягають задоволенню доводи в апеляційній скарзі з доповненнями захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, так як на думку захисника орган досудового слідства не мав права повідомляти про підозру у вчиненні кримінального правопорушення обвинуваченому тому, що дане кримінальне провадження відноситься до злочинів приватного обвинувачення, а заява потерпілого відсутня.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий після подання заяви (повідомлення) потерпілого про кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відмова у прийнятті заяви про кримінальне правопорушення не допускається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий звернувся із усною заявою (повідомленням) 18.04.2016 року про кримінальне правопорушення, яка була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а слідчий розпочав досудове розслідування кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 135 КК України.

Істотних порушень норм матеріального та кримінально-процесуального права, які перешкоджали б суду винести законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Що стосується апеляційних доводів з доповненнями захисника про пом`якшення покарання, колегія суддів вважає їх непереконливими.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, позитивну характеристику, який раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину. Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_7 . Обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як того просить апелянт в апеляційній скарзі з доповненнями, колегією суддів не встановлено.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, тому апеляційні вимоги з доповненнями захисника слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4