Справа № 183/3359/16
№ 1-кп/183/126/17

У Х В А Л А
23 січня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:.
Обвинуваченому на стадії досудового розслідування запобіжний захід не обирався.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, посилаючись на те, що кримінальне провадження підсудне Новомосковському місьрайонному суду, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
В підготовчому судовому засіданні судом було поставлене питання про обов`язкову участь потерпілого ОСОБА_8 , який 20.07.2016 року, перебуваючи в залі судового засідання, звернувся до суду з клопотанням про надання йому достатнього часу для укладення угоди з адвокатом, а 11 серпня 2016 року Дніпропетровським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату ОСОБА_6 було надано доручення на здійснення правової допомоги ОСОБА_8 . Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив суд про те, що ОСОБА_8 помер, однак йому не відома ні дата смерті, ні місце поховання. Зважаючи на відомі представнику потерпілого обставини, останній питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, залишив на розсуд суду.
Захисник та обвинувачений також вважали за можливе призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
В даному випадку в обвинувальному акті містяться дані про особу потерпілого ОСОБА_8 , який, зі слів прокурора, що здійснював процесуальне керівництво на стадії досудового розслідування помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У відповідності до ч.6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
В даному випадку склалася ситуація, при якій суд позбавлений можливості встановлювати факт смерті потерпілого, визначити причинний зв`язок між суспільно-небезпечним діянням та наслідками у виді смерті потерпілого, а також визначати коло осіб, які мають право звертатися з заявою про залучення їх до провадження, як потерпілих.
За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, так як містить дані про особу потерпілого, фізичний стан якого не можливо встановити в підготовчому судовому засіданні. Призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, в даному випадку, буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист.
Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме безумовно усіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Як вбачається з обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому, виходячи із змісту наданого до суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, оскільки при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення у формулюванні обвинувачення не зазначені певні обставини, що мають суттєве значення для справедливого судового розгляду, зокрема, обвинувальний акт містить перелік пунктів Правил дорожнього руху України, невиконання яких призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_8 спричинено ряд тілесних ушкоджень, ступінь тяжкості яких не визначена на стадії досудового розслідування. Далі, обвинувальний акт містить дані про те, що у ОСОБА_8 виявлене тілесне ушкодження у виді сумісної тупої травми тіла, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння.
Зазначені обставини свідчать про порушення органом досудового розслідування вимог, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильної кваліфікації злочину, для правильного вирішення справи що, в свою чергу, зумовило пред`явлення обвинуваченому неконкретного обвинувачення.
Зазначені обставини також розцінюються судом, як порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.
Керуючись ст. 314 КПК України, суд , -
п о с т а н о в и в:
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Новомосковський міськрайонний суд.
Суддя ОСОБА_1