Вирок
Іменем України
05.06.2017 року

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше несудимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 02.08.2013 року близько 23:45 год., знаходячись поблизу кінотеатру «Сокіл», що на вул. Володимира Великого у м. Львові, маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров"я, при цьому завдавши удари потерпілому ОСОБА_13 в обличчя та по тілу, відкрито заволоділи майном останнього, а саме грошовими коштами в сумі 250 грн., золотим ланцюжком вартістю 1700 грн., USB флеш картами пам"яті на 16 Гб, в кількості 3 штуки, вартістю 50 грн. кожна, мобільним телефоном марки «Asha 305», вартістю 900 грн., двома мобільними телефонами марки «Нокія», вартістю 200 грн. кожен, цифровим фотоапаратом марки «Canon ixus 200 hs», вартістю 1750 грн., жорстким диском USB Hd, вартістю 500 грн., а також сумкою із шкірозамінника без визначеної вартості, що належали потерпілому ОСОБА_13 . Вартість викраденого становить 5 650 гривень.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю та підтвердили обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснили, що02.08.2013 року, близько 23:45 год., разом із ОСОБА_10 , перебуваючи на вул. В.Великого у м. Львові поблизу кінотеатру «Сокіл», реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, нанесли потерпілому декілька ударів по тілу та обличчю, заволоділи його майном та грошима. В подальшому, кошти, отримані від реалізації викраденого майна розподілили між собою та використали для власних потреби.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, пояснення дав аналогічні до викладених у судовому засіданні обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Проте додатково пояснив, що особисто удари потерпілому ОСОБА_13 по обличчю та тілу не наносив.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду, роз"яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 своїми умисними діями, відкрито викрали чуже майно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а тому їх дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрийне одружений, не працює, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням та відсутність матеріальних претензій у потрпілого. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_10 перебуває під спостереженням з 24.07.2012 року з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що відображено у довідкці вих.№3127 від 19.08.2013 року ОКЗ ЛОР «Львівського обласного Державного клінічного наркологічного диспансеру».

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 104 КК України слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий не одружений, не працює, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував повністю.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Відтак, враховуюч вищенаведене, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 104 КК України слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий не одружений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, частково відшкодував збитки завдані потерпілому.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 104 КК України слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування примусового лікування ОСОБА_10 відповідно до вимог ст.96 КК України на думку суду немає, що, зокрема, стверджується висновком спеціальної медичної наркологічної комісії № 190 від 28 серпня 2013 року.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 368, 373, 376 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1