Справа № 362/1980/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/971/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 17.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
17 серпня 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000089 від 18.04.2017 року щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків,

ВСТАНОВИЛА:

До Васильківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні № 0000089 від 18.04.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що обвинувальний акт є неконкретизованим та не чітким, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_7 знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та право на захист від конкретного обвинувачення. Як вбачається з обвинувального акту, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурором зазначено про вилучення у ході обшуку 26.10.2016 року психотропних речовин, а також вогнепальної зброї та бойових припасів за місцем проживання обвинуваченого, проте не зазначено, ким саме проводився обшук, тобто ким були виявлені та вилучені зазначені в обвинувальному акті психотропні речовини, вогнепальна зброя та бойові припаси, а тому обвинувальний акт в цій частині є неконкретизованим. Також, прокурором зазначено, в одній частині обвинувального акту, що ОСОБА_7 «повторно, діючи з прямим умислом та з метою незаконного збуту, незаконно придбав 100 г амфетаміну» проте у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, прокурором не зазначено повторність дій обвинуваченого ОСОБА_7 .. Слідством також не встановлено дату, час, місце, та у кого підозрюваний, діючи з прямим умислом та з метою незаконного збуту придбав 100 г психотропної речовини. В обвинувальному акті неповно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення є неповним та неконкретним, що вказує на невизначеність події злочину, а тому обвинувальний акт суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. В порушення ч. 2 ст. 109 КПК України, у «РЕЄСТР» матеріалів досудового розслідування не внесені відомості про складення обвинувального акту, який згідно ч. 4 ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням та дією. В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі ІІ «Процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування» та у розділі ІІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування», не містять відомостей про час їх прийняття, а лише про їх дату.

Також, як вбачається, ОСОБА_7 не є військовослужбовцем, проте обвинувальний акт відносно нього було направалено до суду військовою прокуратурою Київського гарнізону Центрального регіону України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 виділено з іншого кримінального провадження з порушенням підслідності та можливо і підсудності розгляду даного кримінального провадження у Васильківському міськрайонному суді Київської області, з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні про дану постанову відомості також відсутні, що також не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

При цьому, зі змісту зазначеної постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження та з урахуванням пояснень прокурора, було з"ясовано, що нібито кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 здійснено на території "Київської академії телекомунікацій та радіозв"язку", що також суперечить обставинам злочину, про які органом досудового слідства викладено в обвинувальному акті.

Зазначені недоліки та протиріччя у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 в даному обвинувальному акті свідчать про порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень наданих йому на стадії підготовчого засідання. Обґрунтування, які виклав суд першої інстанції в ухвалі, суперечить вимогам ст. 314 КПК України, оскільки під час підготовчого судового засідання взагалі не повинно встановлюватись ким були виявлені та вилучені зазначені в обвинувальному акті психотропні речовини, вогнепальна зброя та бойові припаси за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , так як це не є предметом розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Також суд першої інстанції підставою повернення обвинувального акту визначено, що наданий суду разом з обвинувальним актом реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000089 містить недоліки. Зокрема, що в реєстрі відсутні будь-які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою, однак на 1 арк. у пункті №6 вказано дату та час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_11 . Крім того, судом зазначено що у реєстр матеріалів досудового розслідування не внесені відомості про складання обвинувального акту. Вказане вище, не відповідає дійсності, оскільки на 5 арк., у пункті 40 реєстру матеріалів досудового розслідування наявні відомості щодо обвинувального акту. Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору. В ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору, окрім інших підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд першої інстанції зазначає, що матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 «виділено з іншого кримінального провадження з порушенням підслідності та, можливо і підсудності розгляду даного кримінального провадження у Васильківському міськрайонному суді Київської області». Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки відповідно до вимог чинного КПК України за рішенням прокурора регіонального рівня у даній категорії справ досудове розслідування можуть проводити слідчі органів прокуратури.

Захисник ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому повертаючи обвинувальний акт прокурору суд зобов`язаний вказати які недоліки саме обвинувального акту унеможливлюють його розгляд в судовому засіданні, які конкретні недоліки саме обвинувального акту необхідно усунути та встановити строки для усунення недоліків. Однак повертаючи прокурору обвинувальний акт суд конкретних недоліків обвинувального акту, які б були перешкодою для розгляду справи в суді, не вказав.

За змістом ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити певні дані, серед яких і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається із змісту обвинувального акту орган досудового розслідування вимог п.5 ч.2 ст.191 КПК України дотримався і виклав у обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які, на думку прокурора, є встановленими, юридичне формулювання обвинувачення, також обвинувальний акт містить і правову кваліфікацію дій обвинуваченого.

Посилання в ухвалі про те, що прокурором в обвинувальному акті не зазначено ким під час обшуку були виявлені та вилучені психотропні речовини, зброя та боєприпаси і що це свідчить про неконкретність обвинувачення є необґрунтованими, оскільки, як правильно вказує прокурор це не є предметом доказування по справі, не визначає об`єм обвинувачення та не впливає на кваліфікацію.

Що ж стосується розбіжностей в обвинувальному акті щодо повторності то обґрунтованість чи необґрунтованість наведення у сформульованому обвинуваченні даної кваліфікуючої ознаки є предметом безпосереднього судового розгляду. Окремі недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Питання щодо підсудності справи можуть вирішуватись під час підготовчого судового засідання, однак не шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 314 КПК України та погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000089 за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України в цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зможе прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року, якою обвинувальний акт, в кримінальному провадженні № 0000089 від 18.04.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків скасувати.

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3