Справа № 636/1226/14-к
Провадження №1-кп/636/70/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 рокуЧугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
29 березня 2011 року близько 21 години ОСОБА_10 , будучи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння діючи із злочинним наміром, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном з метою збагачення за рахунок скоєння злочину, достовірно знаючи, що в будинку АДРЕСА_2 проживає самотня стара жінка, розраховуючи на її похилий вік і нездатність чинити активний опір, переліз через огорожу та проник на територію вказаного домоволодіння. Коли він направлявся до будинку його побачила та окликала з порогу ОСОБА_11 , що знаходилася в той часу в гостях у ОСОБА_12 - господарки домоволодіння, та стали кричати вимагаючи залишити територію двору. Тоді ОСОБА_10 , діючи цілеспрямовано з метою усунення можливих перешкод з її боку щодо скоєння злочину, наніс ОСОБА_11 два удари кулаком правої руки в область голови, від яких та впала на бетону поверхню біля сходів будинку. А ОСОБА_10 ногою взутою у кросівок, наніс потерпілій ще близько шести ударів у голову, а потім затяг ОСОБА_11 в несвідомому стані в середину житлового будинку і залишив лежати на підлозі в прихожій.
Після цього, ОСОБА_10 взяв у ящику стола, що стояв в кімнаті, кухонний ніж та зайшов у вітальню будинку, де, побачивши господарку будинку - ОСОБА_12 , 1927 року народження, яка вийшла на шум, реалізуючи свій умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень з метою послідуючого заволодіння її майном, наніс ОСОБА_12 кулаком правої руки два удари в область голови й кілька ударів коліном і п`ятою ноги в область грудної клітки, від чого остання впала на підлогу та втратила свідомість.
Вважаючи, що таким чином він забезпечив собі вільний доступ до приміщень будинку, ОСОБА_10 направився в наступні кімнати, але із спальні прокинувшись від шуму вийшла ще одна гостя господарки будинку ОСОБА_9 , 1960 року народження. Тоді ОСОБА_10 діючи цілеспрямовано на досягнення своєї мети щодо заволодіння чужим майном, для придушення волі ОСОБА_9 до опору, наніс їй удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок чого остання вдарилася передньою частиною голови об лутку міжкімнатних дверей, а потім приставив до горла ніж та, погрожуючи його застосуванням, вимагаючи не дивитися на його обличчя, заставив знаходити в будинку й передавати йому коштовності й гроші, що належали ОСОБА_12 .. Боячись реалізації висловлених на її адресу погроз, ОСОБА_9 стала виконувати вимоги ОСОБА_10 і почала шукати в шафах коштовності й гроші, при цьому ОСОБА_10 супроводжував її по будинку, тримаючи в руках ніж та погрожував його застосуванням у випадку невиконання нею його вимог. Побачивши в руці ОСОБА_9 належний їй мобільний телефон "Samsung SGH-X100", вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 120 гривень, ОСОБА_10 забрав його та поклав до себе в кишеню.
В одній із чашок, що стояли у серванті в залі будинку, ОСОБА_9 знайшла й передала ОСОБА_13 металеві фрагменти прикрас: брошок, сережок, ланцюжків, зламаного кулону, хрестику, що не представляюсь цінності для потерпілої, ювілейну медаль «65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років», срібну сережку вагою один грам, вартістю 22 гривні, які він поклав собі в кишеню джинсових штанів. Використавши цей момент, ОСОБА_9 забрала у нього з рук ніж, але ОСОБА_13 заламавши їй руку за спину, повернув ніж собі і коли ОСОБА_9 наблизилася до нього впритул наніс удар в область живота. Залишивши поранену ОСОБА_9 у спальні, він шукаючи цінні речі та гроші, почав перевертати в цій же кімнаті диван, а потерпіла, скориставшись цим, вибігла із приміщення будинку на вулицю та добігши до сусіднього будинку, стала кликати про допомогу. ОСОБА_10 вийшов на вулицю і почувши, що на її крик про допомогу відгукнулася сусіди, зник з місця скоєння злочину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №8/16-ОКБт/11 від 15.06.2011 року потерпілій ОСОБА_11 діями ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми у вигляді множинних саден і синців на обличчі, переломів стінок максилярного синуса, зовнішньої стінки лівої орбіти й дуги лівої скулової кістки, забиття головного мозку важкого ступеня з тотальним контузіонним ураженням мозолистого тіла і крововиливами під тверду й м`які мозкові оболонки; синців на шиї: закритої травми тулуба у вигляді множинних синців на тулубі і лінійних непроникаючих переломів: 4 лівого ребра по передній пахвовій лінії, 3 правого ребра по лопатковій лінії, 6-8 правих ребер по середній пахвовій лінії та 9 ребра по задній пахвовій лінії, які за ступенем тяжкості за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_11 став набряк головного мозку, обумовлений черепно-мозковою травмою, від якого вона померла у відділенні політравми Харківської обласної клінічної лікарні 25.04.2011 року через двадцять сім днів після події.
За висновком судово-медичної експертизи №90-Чт/11 від 17.05.2011 року потерпілій ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді субдурального крововиливу в обох півкулях головного мозку, субарахноідального крововиливу в лівій півкулі і мозочку, перелому кісток носа, крововиливів з внутрішньої поверхні м`яких покривів голови, забитої рани на верхній губі, синців в області проекції лівої ключиці, перелому грудини із забиттям легені. Причиною смерті ОСОБА_12 стала тупа черепно-мозкова травма голови у вигляді крововиливів у мозок, що потягла за собою порушення мозкового кровообігу. У результаті навмисних протиправних дій ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_12 померла у хірургічному відділенні Шевченківської центральної районної лікарні 30.03.2011 року через добу після події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №30-ШВ/11 від 28.04.2011 року у потерпілої ОСОБА_9 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням петлі тонкої кишки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; різаної рани лівої кисті, забійної рани на слизистій оболонці нижньої губи зліва, різаної рани на долонній поверхні лівої кисті з переходом на її ліктьовий край, множинні різані рани на пальцях лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно потерпілої ОСОБА_11 кваліфіковані за п.9 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з метою полегшення вчинення іншого злочину; по відношенню до потерпілої ОСОБА_12 його дії кваліфіковані за п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з корисливих мотивів особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, а також, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, із проникненням у житло та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень; за діями до потерпілої ОСОБА_9 йому інкримінований злочин за ч.2 ст.15 і п.п.9,,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.187 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з метою приховати інший злочин, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.
ОСОБА_10 , визнаючи фактичні обставини вчиненого, свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав частково. Категорично заперечуючи про наявність у нього умислу на заподіяння смерті потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та замаху на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 , вказував на те, що його дії органом досудового розслідування кваліфіковані невірно і пояснив: 29 березня 2013 року він був у свого друга ОСОБА_14 .. Після вживання разом з останнім, його співмешканкою ОСОБА_15 та батьком ОСОБА_14 спиртних напоїв, направився до будинку АДРЕСА_3 , де раніш проживала його бабуся. Домоволодіння було зачинене і він вирішив зайти до сусіднього домоволодіння, де проживала ОСОБА_12 для того, щоб здійснити крадіжку. Перелізши через паркан ОСОБА_10 потрапив до території домоволодіння ОСОБА_12 , де на ганку будинку зіткнувся з незнайомою жінкою, яка злякавшись почала кричати. Розуміючи, що її крик буде почутий сторонніми особами, ОСОБА_10 наніс цій жінці декілька ударів руками в обличчя, а коли вона впала, то бив її ногами в область голови та тулуба, поки жінка не замовкла. Після чого перетягнув її до прихожої будинку та залишив на підлозі. Зайшовши до кухні, взяв зі столу ніж і направився в середину будинку, вишукуючи коштовні речі. В цей момент йому на зустріч вийшла господарка будинку ОСОБА_12 , і тоді він щоб усунути можливе перешкоджання скоєння крадіжки, наніс їй декілька ударів в обличчя, а коли вона почала падати, то ударив її коліном ноги по тулубу і вона втратила свідомість.
Після чого йому на зустріч вийшла інша незнайома жінка, яку він вдарив кулаком в обличчя та приставив до горла ніж, вимагаючи допомогти у пошуку грошей та цінностей. Жінка погодилась і вони разом розпочали шукати коштовності, а оскільки він не розумів вартість відшуканого майна, то клав його до кишені не переглядаючи. З метою недопущення можливості цієї жінки зателефонувати він забрав у неї мобільний телефон, спричинення їй удару ножем не пам`ятає, але не виключає такого під час сутички, що відбувалась між ними, коли потерпіла підійшла до нього на близьку відстань. Вважаючи, що достатньо налякав потерпілу, яка виконувала його вимоги й шукала цінності, він став шукав коштовні речі та гроші, а, почувши як стукнули вхідні двері зрозумів, що жінка втекла і злякався, що буде викритий. Не намагаючись наздогнати потерпілу ОСОБА_9 , покинув будинок ОСОБА_12 , викинувши дорогою ніж. Через короткий проміжок часу він був затриманий працівниками міліції. Отже, на думку ОСОБА_10 , оскільки він не мав умислу на заподіяння смерті потерпілим, його дії в цій частині мали бути кваліфіковані органом досудового розслідування за статтею, що передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження і за розбійний напад.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 29 березня 2011 року ввечері прийшла до своєї знайомої ОСОБА_12 , яка проживала по АДРЕСА_2 , де також вже була ОСОБА_11 .. Через деякий час, вона лягла відпочивати, телевізор у будинку голосно працював, а ОСОБА_11 часто виходила на ганок будинку та кликала свою кішку. Прокинулась вона від шуму, позвала господарку будинку ОСОБА_12 , яка не відповідала. Думаючи, що остання впала і їй потрібна допомога, ОСОБА_9 підвелась і вийшла в іншу кімнату, де побачила ОСОБА_12 , яка сиділа на полу і не рухалась, а біля неї стояв незнайомий чоловік з ножем у руці. Незнайомець несподівано наніс їй удар кулаком руки в обличчя, від чого вона вдарилася головою об лутку дверей. Погрожуючи ножем він сказав їй, якщо хоче жити, має шукати гроші і золото в будинку та віддавати йому. Розуміючи реальність погрози, ОСОБА_9 погодилась і почала шукати коштовності і гроші, віддаючи незнайомому чоловіку те, що вдалось відшукати. Після цього він спитав про наявність мобільного телефону, який ОСОБА_9 одразу ж віддала незнайомцю. Підійшовши до нього ближче, їй вдалося відібрати у незнайомця ніж, але він забрав його у неї назад. Коли чоловік залишив її на деякий час, оскільки почав шукати гроші сам, вона покинула будинок, відчинивши зачинені на ключ вхідні двері. Обвинувачений намагався наздогнати її, але вона почала голосно кричати і стукати в хвіртку сусідів, а незнайомець, не зумівши наздогнати її і злякавшись викриття, втік. Вона повідомила сусідів про вчинений напад і просила викликати міліцію та швидку. Після чого, оглядаючи себе, побачила рану в нижній частині живота, що, ймовірно, була отримана нею в ході боротьби, коли вона підійшла впритул до обвинуваченого. По приїзду «Швидкої» вона була доставлена у лікарню і що відбувалося далі - не знає.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, в кінці березня 2011 року до нього в гості прийшов ОСОБА_10 .. Вони разом з його співмешканкою ОСОБА_15 розпивали спиртні напої. Коли у вечері цього дня ОСОБА_10 пішов від них, він був у стані сильного сп`яніння, однак наміру скоювати напад та вбивати задля отримання матеріальних цінностей, останній під час їхнього спілкування не виказував.
Із показів свідка ОСОБА_16 , даних ним у судовому засіданні, вбачається, що 29 березня 2011 року в нічний час, він був залучений як понятий під час огляду місця події в домоволодінні ОСОБА_12 .. Працівники «Швидкої» надавали невідкладну допомогу господарці будинку та невідомій йому жінці, після чого їх повезли до лікарні. Пізніше працівники міліції привезли ОСОБА_10 , одяг якого був брудним від крові та грязі. В нього було вилучено мобільний телефон, а також якусь біжутерію. В його присутності працівники міліції проводили огляд будинку та ОСОБА_10 розповідав про обставини подій, що відбулися. Ніяких заходів тиску на ОСОБА_10 з боку працівників міліції в його присутності не було, він давав пояснення добровільно та послідовно.
Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів, вбачається:
- так за даними протоколу огляду місця події від 29 березня 2011 року, було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , і виявлена та зафіксована слідова інформація щодо обставин вчинення злочину, вилучені сліди крові, зафіксовано порушення звичної обстановки в будинку (т.1 стр.22-37);
- за протоколом особистого обшуку від 30.03.2011 року, у затриманого ОСОБА_10 було вилучено його верхній одяг джинсові брюки, куртка, кросівки, зі слідами крові, металеві та полімерні прикраси і їх фрагменти, мобільний телефон «Samsung», медаль «65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 роки» (т.1 стр.43-45);
- за протоколом відтворення обстановки і обставин події від 30 березня 2011 року, в ході якого ОСОБА_10 добровільно в присутності понятих вказав час, місце, спосіб вчинення злочину щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , послідовність його дій та момент їх припинення (т.1 стр.65-67);
- за даними протоколу медичного огляду від 30.03.2011 року, ОСОБА_10 на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольної та наркотичної інтоксикації (т.1 стр.46);
- згідно висновку експерта №90-Чт/11 від 17.05.2011 року, потерпілій ОСОБА_12 була завдана тупа черепно-мозкова травма голови у виді субдурального крововиливу в обох півкулях головного мозку, субарахноідального крововиливу в лівій півкулі і мозочку, що є в сукупності тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя (т.1 стр. 118-123);
- за даними висновку експерта №8/16-ОКБт/11 від 15.06.2011 року, №126-ОКБ/11 від 23.05.2011 року, згідно яких потерпілій ОСОБА_11 була заподіяна тяжка черепно-мозкова травма у вигляді забиття головного мозку важкого ступеня з тотальним контузіоним враженням мозолистого тіла й крововиливами під тверду й м`які мозкові оболонки, яка за ступенем тяжкості за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (т.1 стр.136-143, 168-182);
- за висновком експерта №30-ШВ/11 від 28.04.2011 року, потерпілій ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням петлі тонкої кишки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т.1 стр.128-130);
- за змістом висновку експерта №252-И від 16.04.2011 року, на куртці, вилученій у ОСОБА_10 , в об`єктах №№1,5,8,9,12-20 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_11 не виключається. Від ОСОБА_12 і ОСОБА_9 дана кров походити не могла. В об`єктах №№6,7,10,11 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не виключається. Неможна виключати і домішку крові ОСОБА_10 за наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішнім крововиливом (т.1 стр.195-198);
- згідно висновку експерта №253-И від 18.04.2011 року, на брюках джинсових, вилучених у ОСОБА_10 , в об`єктах №№1,3,5,9,10,14,16 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_12 і ОСОБА_9 не виключається. Від ОСОБА_11 і ОСОБА_10 дана кров походити не могла. В об`єктах №№4,6-8,12,13,18 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_11 не виключається. Від ОСОБА_12 , ОСОБА_9 дана кров походити не могла (т.1 стр.188-190);
- за даними висновку експерта №234-Ц від 18.04.2011 року, у змиві, вилученому з дверей в кімнаті будинку виявлені сліди змішання крові людини, походження якої від ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не виключається. В змивах з ганку і полу будинку виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_11 не виключається, як не виключається і домішок крові від ОСОБА_10 (т.1 стр.215-221);
- відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 20 квітня 2011 року, згідно якого ОСОБА_10 ознак психозу і слабоумства не виявляє, виявляє дисоціальний розлад особистості. У період часу, до якого належить інкриміноване йому правопорушення, ОСОБА_10 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, але перебував у стані гострої неускладненої змішаної алкогольної та наркотичної інтоксикації, при цьому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 стр.252-254);
- за даними протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 25 травня 2011 року, під час якого потерпіла ОСОБА_9 упізнала на фото №3 чоловіка, який вчинив розбійний напад на неї, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , і на якій був зображений ОСОБА_10 (т.2 стр.6-8),
і ці докази не викликали сумніву у сторін кримінального провадження, тому оцінені судом як належні письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.
Даючи оцінку твердженням обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на завдання смерті потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 суд приходить до наступного.
В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини» детально роз`яснено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємостосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а при умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання є необережним).
Аналізуючи обставини події та дії ОСОБА_10 , суд визнає встановленим наявність умислу у обвинуваченого на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло. Це підтверджується послідовністю та цілеспрямованістю дій обвинуваченого. З огляду на це, ОСОБА_10 завдаючи удари кулаки та ногами потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без застосування будь-яких предметів, діяв з метою усунення перешкод в заволодінні чужим майном та з непрямим умислом щодо спричинення смерті. На це вказують і ті обставини, що після нанесення ударів та втрати свідомості потерпілих, він припинив свої дії і більше не чіпав їх. На те, що він не бажав завдати смерті потерпілим, вказують і ті обставини, що смерть потерпілої ОСОБА_11 настала у лікарні через 27 дні, а смерть потерпілої ОСОБА_12 у лікарні через добу.
Крім цього доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_9 також є обґрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно статті 24 КК України, при прямому умислі особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає настання цих наслідків. Отже, виходячи з положень кримінального закону, при відмежуванні замаху на умисне вбивство від умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, необхідно враховувати спрямованість умислу і ставлення винної особи до наслідків свого діяння.
Як встановлено в судовому засіданні, а ні обвинувачений ОСОБА_10 , а ні потерпіла ОСОБА_9 в своїх поясненнях не вказали на спрямованість умислу обвинуваченого на завдання смерті потерпілій під час завдання удару ножем у живіт. І обвинувачений і потерпіла вказують на те, що, під час боротьби, коли потерпіла впритул наблизилась до обвинуваченого останній, можливо, завдав їй удар ножем в область живота, що свідчить про відсутність прямого умислу обвинуваченого на завдання смерті потерпілій ОСОБА_9 . Орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що ОСОБА_10 не довів свій злочин до кінця, оскільки потерпіла втекла і покликала на допомогу, що завадило ОСОБА_10 реалізувати свій злочинний намір, спрямований напротиправне заподіяння смерті іншій людині з причин, що не залежали від його волі. Однак,обвинувачений і потерпіла тривалий час перебували разом в будинку і ОСОБА_10 мав можливість реалізувати умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_9 , але не зробив цього, а залишив її в кімнаті одну, після чого остання покинула будинок. Посилання ж ОСОБА_9 на те, що обвинувачений намагався наздогнати її з метою позбавлення життя дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено. Отже в будинку обвинувачений та потерпіла знаходились самі, після завданого удару ножем в живіт ОСОБА_10 припинив нанесення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, бачив, що потерпіла залишилась живою, однак залишив її в будинку, не вчиняючи щодо неї фізичного насилля. Локалізація тілесних ушкоджень та знаряддя їх нанесення у сукупності з характером та послідовністю дій, вчинених обвинуваченим щодо потерпілої, вказують на те, що ОСОБА_10 , вчиняючи протиправні дії щодо ОСОБА_9 діяв із непрямим умислом, у зв`язку з чим кваліфікувати його дії як замах на умисне вбивство неможливо, тому що такий замах може бути вчинений лише з прямим умислом.
За таких обставин, аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, оцінюючи належність і допустимість доказів, а також їх достатність і взаємозв`язок, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , але кваліфікує його дії стосовно потерпілої ОСОБА_11 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої; стосовно потерпілої ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої та за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень; стосовно потерпілої ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та за ч.2 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.
Судом вивчено дані, що характеризують особу обвинуваченого і встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем відбування покарання позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , у відповідності до правил ст.66 КК України - судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , є рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення ним злочину у стані алкогольного і наркотичного сп`яніння.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, обтяжуючі покарання обставини, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин під час застосованого до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується незадовільно, його відношення до скоєного злочину і вважає, що виправлення ОСОБА_10 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання за злочини, вчинені обвинуваченим ОСОБА_10 суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, виходячи з вимог ч.1 ст.70 КК України, вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання в межах санкції найтяжчої статті КК України за якої він обвинувачується..
Також суд враховує, що ОСОБА_10 скоїв злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не відбута частина якого становить 1 рік 04 місяці 11 днів. Отже, суд вважає необхідним остаточне покарання призначити з урахуванням положень статті 71 КК України, приєднавши повністю до покарання за цим вироком, не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до статті 100 КПК України.
Судові витрати, згідно статті 126 КПК України, покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 статті 121 КК України, ч.ч.2,4 ст.187 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.121 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.121 КК України у виді 10 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.187 КК України - у виді 8 років позбавлення волі;
-за ч.4 ст.187 КК України у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 15(п`ятнадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
У відповідності до правил ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 13 березня 2008 року у виді 1 року 4 місяців 11 днів позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді 16(шістнадцяти) років 4(чотирьох) місяців 11(одинадцяти) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 відраховувати з моменту затримання з 30 березня 2011 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишити - тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятору Управління Департаменту пенітенціарної служби України в Харківській області(№27).
В порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 30 березня 2011 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведенні експертизи у загальній сумі 541(п`ятсот сорок одна гривня) 72 копійки.
Вирок може бути оскаржений в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: підпис. Судді: підписи.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Головуючий суддя: