Єдиний унікальний номер 722/76/17
Номер провадження 1-в/722/23/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника СВК-67 ОСОБА_5
та засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_6 24.01.2017 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити, мотивуючи тим, що засуджений, відбувши на даний час більше трьох чвертей призначеного судом покарання, за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що свою винуватість у вчиненні злочинів, за які засуджений, він визнає повністю, щиро кається у вчиненому та запевнив про подальше відшкодування, заподіяної ним шкоди.
Прокурор ОСОБА_3 та представник СВК-67 ОСОБА_5 в судовому засіданні погодилися із доводами засудженого та його захисника, у зв`язку з чим не заперечували проти задоволення клопотання.
Голова спостережної комісії ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком апеляційного суду Одеської області від 29.10.2004 року ОСОБА_6 засуджено за п.п.4, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 187, 348, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 згідно вказаного вироку суду відраховується з 21.02.2004 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.05.2005 року вирок апеляційного суду Одеської області від 29.10.2004 року відносно ОСОБА_6 змінено. Пом`якшено ОСОБА_6 покарання: за ч.4 187 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ст.348 КК України до 15 років позбавлення волі; за п.п.4, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 21.02.2004 року по 23.05.2005 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 3 місяці 2 дні.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_6 у строк покарання вказаного вище періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 19.11.2017 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин, протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочини, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , відносяться до категорії умисних особливо тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 із врахуванням зарахованого періоду попереднього ув`язнення відбув 14 років 2 місяці 12 днів позбавлення волі, що становить більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисних особливо тяжких злочинів.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 9 місяців 18 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за час перебування в слідчому ізоляторі м.Одеса порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

З липня 2005 року по травень 2010 року засуджений ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі відбував в УВП (№1) м.Вінниця. За даний період відбування покарання засуджений у шести випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак стягнення погашені в установленому законом порядку, мав два заохочення.

З 21.05.2010 року по даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Сокирянській ВК-67.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській ВК №67 засуджений ОСОБА_6 допустив п`ять порушень встановленого режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак стягнення погашені в установленому законом порядку, має три заохочення.

Частинами 1 та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №21 від 24.01.2017 року та особової справи встановлено, що з часу прибуття до установи по квітень 2001 року та з січня 2013 року по лютий 2015 року засуджений ОСОБА_6 до будь-яких оплачуваних робіт на підприємстві колонії не залучався та з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. З квітня 2011 року по грудень 2012 року засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований в якості різноробочого деревообробного цеху, виробничі завдання не виконував. З березня 2015 року по даний час засуджений ОСОБА_6 працевлаштований на підприємстві колонії, поставлені йому виробничі завдання виконує.
Крім виконання оплачуваних робіт, засуджений ОСОБА_6 , у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, протягом відбування покарання в Сокирянській ВК-67 в добровільному порядку виконує роботи з благоустрою установи.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 25.01.2017 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в колонії характеризується позитивно; у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, по відношенню до інших засуджених не конфліктний; має охайний зовнішній вигляд; утримує в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку; відвідує заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні; приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», відвідує православний храм, що функціонує при установі; за характером засуджений ОСОБА_6 сильний, врівноважений, найбільш виражений флегматичний тип темпераменту; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом побачень, телефонних розмов та отриманням посилок і передач, взаємовідносини добрі.
Відповідно до довідки медичної частини №10 від 24.01.2017 року засуджений ОСОБА_6 є непрацездатним, інвалід ІІ групи, на даний час загальний стан засудженого задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №12 на виконанні в установі з 23.06.2010 року перебуває виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_6 шкоди, заподіяної злочином, яка частково ним відшкодована за рахунок заробітної плати.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписки з протоколу №1 від 12.01.2017 року засідання комісії з оцінки ступеню виправлення засуджених, рішенням вказаної комісії засуджений ОСОБА_6 визнаний таким, що станом на 12.01.2017 року «довів своє виправлення».
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Одеської області від 29.10.2004 року, який змінено ухвалою Верховного Суду України від 24.05.2005 року, умовно-достроково на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 та для відома апеляційному суду Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1