"23" серпня 2016 р. Справа № 363/2809/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіблич Гайсинського районну Вінницької області, громадянина України, стрільця 3 відділення 3 взводу роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення військовій частині НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

В С Т А Н О В И В:
26.07.2016 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт складений та затверджений 20.07.2016 року у вказаному кримінальному провадженні прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_6 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2016 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000245, щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, з участю прокурора та обвинуваченого.

Захисник не заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, але зазначила про те, що прокурором їй обвинувальний акт не було вручено та не надано доступу до матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не належним чином викладено формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

А тому формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а саме дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини, спосіб вчинення та наслідки. Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення за своїм змістом не є тотожними поняттями оскільки формулювання обвинувачення хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення у вчинення якого обвинувачується особа у даному випадку кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407КК України.

Відповідно до статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, без висунутого конкретизованого обвинувачення щодо ОСОБА_5 , у випадку постановлення судом будь-якого виду вироку за результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у тому вигляді, в якому поданий обвинувальний акт до суду, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист, а ухвалення судового рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог процесуального права.

Крім того, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Приписи статті 290 КПК України покликані забезпечити право підозрюваного, його захисника й законного представника предметно знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, у чому полягає суть підозри і якими є його підстави (підп. «a» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини, п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України). Це право - найважливіша умова реалізації вказаними особами своїх процесуальних інтересів у кримінальному провадженні.

Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі від 18.07.2016 року, регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги призначено адвоката ОСОБА_4 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 .

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, який направлений до суду разом з обвинувальним актом, відсутні дані, про відкриття всіх матеріалів кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, іншій стороні - надання доступу до всіх матеріалів досудового розслідування стороні захисту, адвокату ОСОБА_4 , про що зазначає сторона захисту, що в подальшому, відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, не дасть суду можливості допустити відомості, що містяться в матеріалах, як докази.

Враховуючи викладене, суд вбачає порушення стороною обвинувачення вимог частин 2, 3 ст. 290 КПК України в частині ненадання стороною обвинувачення, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування.

В порушення вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, зокрема, не містить процесуальну дію, як внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні та повідомлення учасників кримінального провадження про дату, час та місце проведення процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення чи здійснення процесуальної дії,тому, вищевказаний процесуальний документ є не повним та потребує дооформлення.
Статтею 293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отже, не вручення захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, який прокурор зобов`язаний був під розписку надати захиснику ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , свідчить про порушення вимог статтею 293 КПК України прокурором.

Враховуючи вище зазначене , що встановлено в ході підготовчого судового засідання, невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1