Справа № 640/6111/17
н/п 1-кс/640/3196/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 19.04.2017, приблизно о 08.30, керував автомобілем «Mercedes-Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_4 , та рухався по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони м. Києва в напрямку м. Харкова.
Під час руху по вказаному автошляху, в районі 402 км + 200 м, ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку по своїй полосі руху.
Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 загинули на місці події. Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_9 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками пригоди, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не урахував дорожню обстановку у вигляді мокрої і засніженої проїзної частини, змінив напрямок руху вліво та виїхавши на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , що спричинило тяжкі наслідки.
19.04.2017 у період часу з 12 год. 00 хв. до 14 год. 13 хв. 40 на вище вказаній ділянці руху, слідчим проведений огляд місця вказаної ДТП, у ході якого встановлено, що автомобіль «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , має сліди механічних пошкоджень, які утворились від зіткнення його автомобіля з «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_4 , а саме: повна руйнація та деформація панелей кузову зліва в районі переднього габариту.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний авто технічним експертам для проведення автотехнічної експертизи з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічного дослідження, параметрів механізму дорожньо-транспортної події і встановлення інших обставин ДТП.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_7 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , (к.т. НОМЕР_2 ), яким на момент пригоди керував за дорожнім листом та фактично розпоряджався ОСОБА_8 який мешкає: АДРЕСА_2 , (к.т. НОМЕР_3 ).
Слідчий вказав, що за таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобілю «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на спеціальному майданчику та (або) стоянці ГУ НП в Харківській області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Слідчий також вказав, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водія та його рідних, які заінтересовані у результатах кримінального провадження як безпосередні учасники кримінального процесу.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 проти накладення арешту на автомобіль не заперечували.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Автомобіль «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , - ОСОБА_7 , відчуження, продаж та керування, зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «MAN 14.272», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1