АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/8/17 Справа № 2315/7103/2012 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляціями прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Киселівка Катеринопільського району Черкаської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, працює директором ВО «Техномаш» м. Кременчук, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий -

визнаний невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину; скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено; судові витрати по оплаті вартості експертиз в сумі 2 435 грн. 55 коп. віднесено на рахунок держави; скасовано арешт, накладений відповідно до постанови слідчого СВ по розслідуваннях ДТП при СУ УМВС України від 25.05.2006 року на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме автомобіля ««Вольво»», д.н.з. НОМЕР_1 ; 1/4 частини житлової квартири АДРЕСА_2 ; вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 26 лютого 2005 року близько 13 години 00 хвилин, керуючи автомобілем ««Вольво»» S 80, д.н. НОМЕР_1 та рухаючись на автодорозі "Черкаси-Умань", по вулиці Шевченка в селі Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, зі сторони міста Сміла в напрямку до міста Шпола Черкаської області, під час виконання обгону автомобіля ГАЗ-2705, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у попутному напрямку, проявив безпечність та неуважність, що виразилось у недотриманні ним безпечної дистанції та інтервалу; не переконався в тому, що після обгону він не створить перешкоди транспортному засобу, який обганяв, внаслідок чого неподалік від будинку № 7 по вул. Шевченка вказаного вище населеного пункту, повертаючись на смуту свого руху, різко змінив напрямок руху вправо, чим зменшив допустимий боковий інтервал з автомобілем ГАЗ-2705, д.н. НОМЕР_2 , та допустив з ним зіткнення. Після цього вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_13 виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху та скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-21011, д.н. НОМЕР_3 , який там стояв, і пішохода ОСОБА_14 , який знаходився біля цього автомобіля. Уникнути наїзду на них він технічної можливості не мав. Таким чином обвинувачений порушив вимоги п.п. 13.1., 13.3. та 14.2. г) Правил дорожнього руху України, згідно яких, відповідно: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримав численні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 039 від 02.04.2005 року могли виникнути за умов ДТП, що зазначені в постанові; мають ознаки прижиттєвості, по давності спричинення можуть відповідати часу події, що зазначена у направленні; несуть в собі ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_14 перебуває у причинному зв`язку із тілесними ушкодженнями, які виявлені на його тілі.

У невідповідності дій водія автомобіля ««Вольво»» S-80 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 . Правилам дорожнього руху України є причинний зв`язок з механізмом розвитку цієї пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті пішохода ОСОБА_14 .

Не погодившись із вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2015 року прокурор Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 , потерпілі ОСОБА_10 й ОСОБА_9 та представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 подали апеляції.

Прокурор в своїй апеляції, яка надійшла до суду 23.02.2015 року на виконання постанови Смілянського міськрайонного суду від 18.02.2015 року, просить вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2015 року скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить постановити новий вирок та призначити засудженому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Також просить повторно дослідити матеріали кримінального провадження, а саме:

- повторно допитати потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_15 ;

- повторно допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- дослідити письмові докази: протоколи огляду місця події від 26.02.2105 (т. 1 а.с.3-4); протоколи огляду речових доказів від 21.03.2005 (т. 1 а.с. 52-63, 65-74); протокол відтворення обстановки і обставин події від 28.03.2005 (т. 1 а.с. 106-112); протокол податкового огляду місця події від 11.05.2006 (т. 2 а.с. 51-56); протокол відтворення обстановки та обставин події від 15.12.2006 (т. 3 а.с. 58-69); протокол відтворення обстановки та обставин події від 28.12.2006 (т. 3 а.с. 75-82); протоколи відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2011 (т. 5 а.с. 51-69);

- дослідити висновки експертиз: висновок судово-криміналістичної експертизи № 117 від 11.05.2005 (т. 1 а.с. 144-145); висновки судових авто-технічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 та № 1797 від 31.01.2006 (т. 1 а.с. 203-210, 225-228); висновок судової авто-технічної експертизи № 247 ТТ від 01.08.2005 (т. ах. 129-135); висновок комплексної судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи № 4/58 від 14.04.2006 (т. 2 а.с. 46-47); висновок повторної комплексної судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи № 9-4 від 19.02.2009 (т. 4 а.с. 101-116); висновок повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012 (т. 5 а.с. 154-184).

Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, і висновок про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого його злочину побудував, ґрунтуючись на показах останнього.

При цьому, вказує прокурор, місцевим судом не враховано показання командира Смілянського взводу ДПС при ВДАІ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_20 від 17.07.2006 та старшого інспектора Смілянського взводу ДПС при ВДАІ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_21 від 17.07.2006, які зазначили, що по приїзду на місце дорожньо-транспортної пригоди вони спілкувалися з водіями. Водій автомобіля ««Вольво»» ОСОБА_22 зазначив, що приблизно в районі автозаправки він розпочав обгін автомобіля ГАЗель, а, коли повертався на свою смугу руху, то підрізав ГАЗель, і вона від удару з`їхала на праве узбіччя, де зіткнулась з автомобілем ВАЗ-21011, який стояв на правому узбіччі по напрямку його руху, та скоїла наїзд на водія цього автомобіля. ОСОБА_22 визнавав, що він винен в ситуації, а тому розрахується з потерпілими та відшкодує матеріальні збитки водію ГАЗелі.

Також суд з формальних причин не взяв до уваги висновки судових автотехнічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 та № 8797 від 31.01.2006, комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 4/58 від 14.04.2006, повторної комплексної судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи № 9-4 від 19.02.2009 та повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012.

Крім того, щодо висновку повторної комплексної судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи № 9-4 від 19.02.2009, які суд не взяв до уваги, мотивуючи тим, що в складі комісії брав участь експерт-стажист, прокурор вказує, що це порушення не можна вважати грубим, оскільки експертиза була проведена під керівництвом головного експерта відділу автотехнічної експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_23 , який має стаж експертної роботи з 1992 року.

Зазначає, що обґрунтування висновку комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 633/3842 побудовані на припущеннях та не мають в собі об`єктивного підтвердження, оскільки відповідно до висновку повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012, зробленої з урахуванням висновків попередніх експертиз, встановлено, що в момент зіткнення в контакт увійшли як заднє праве колесо автомобіля марки «Вольво», так і переднє ліве колесо автомобіля марки ГАЗ-2705, то реалізація такої ситуації можлива лише при умові знаходження лівого переднього колеса автомобіля марки ГАЗ-2705 паралельно поздовжній його осі. Положення переднього лівого колеса, яке відповідало б руху автомобіля вліво чи вправо, привело б до виходу передньої чи задньої частини шини колеса за межі бокової поверхні автомобіля, а це в свою чергу не дало б можливості ввійти в контакт задньому правому колесу автомобіля марки «Вольво» з боковою поверхнею переднього бампера зліва.

Також місцевим судом не враховано, що при проведенні судової комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1325/18-1326/19 від 01.09.2008 експертами за основу брався факт, що при розміщенні передніх (керованих) коліс автомобіля ГАЗ-2705 прямо, тобто при русі автомобіля ГАЗ-2705 в прямому напрямку, зовнішня боковина передніх коліс не виступає за габарити бічної сторони кузова. Однак, відповідно до фототаблиці 2.2 висновку повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012 та фотознімка 6 висновку комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 633/3842 зовнішня боковина передніх (керованих) коліс, а саме основа колеса, на якій міститься ковпак, виступає за межі габаритів бічної сторони кузова. Тож результати цієї експертизи є сумнівними.

Крім цього, судом першої інстанції не враховані висновки судових автотехнічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 та № 8797 від 31.01.2006, комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 4/58 від 14.04.2006, однак в дослідницьких частинах цих експертиз аналізуються наявні сліди від контактування, посилаючись на зображення долучені до «Протоколу огляду речових доказів» від 21.03.2005. На основі дослідження даних слідів і були зроблені відповідні висновки.

Крім того, до висновку судової автотехнічної експертизи № 4/77 від 23.08.2005 за результатами дослідження були розроблені масштабно-графічні схеми. Відповідно масштабно-графічної схеми № 3, на якій експерт моделює приблизне розташування автомобілів ГАЗ-2705 та «Вольво», враховуючи показання водія автомобіля «Вольво» при відтворенні та кут між повздовжніми вісями автомобілів на момент їх первинного контакту (при дослідженні використовувалися вихідні дані отримані з висновку експерта № 247-ТТ від 01.08.2005, які судом були прийняті). З цієї схеми вбачається, що, якби події відбувалися так, як при відтворенні обстановки та обставин ДТП від 21.03.2005 показав ОСОБА_7 , то при зіткненні його автомобіль мав би знаходитись під певним кутом по відношенню до напрямку дорожнього покриття, що не відповідає висновкам жодної з проведених експертиз та показам останнього.

Тому, зазначає апелянт, об`єктивний аналіз обставин справи свідчить про необґрунтованість висновків суду щодо недоведеності вини ОСОБА_7 та відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вважає, що місцевий суд мав достатньо доказів, щоб визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В апеляціях, поданих до суду першої інстанції 18.02.2015 року, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок суду від 03 лютого 2015 року та направити справу на новий судовий розгляд. В судовому засіданні вони уточнили свої вимоги й підтримали позицію прокурора щодо необхідності ухвалення нового вироку про визнання підсудного винним.

Свої апеляційні скарги мотивують аналогічними доводами, вказуючи, що вирок суду є незаконним, упередженим, ухваленим з порушенням норм кримінально-процесуального закону та ґрунтується лише на показаннях і доводах підсудного ОСОБА_7 . Указують, що місцевий суд посилається на показання ОСОБА_13 , в яких не було зазначено, що ДТП відбулася на заокругленні дороги.

Також місцевий суд неналежним чином оцінив показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки вони були очевидцями ДТП, їхали в кабіні автомобіля ГАЗ 2705; як на попередньому слідстві, так і в суді, були попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань та відмову від надання показань. Крім того, не погоджуються із висновками місцевого суду про визнання показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 недостовірними, оскільки вони були очевидцями ДТП і показали, що саме в момент обгону автомобіль «Газ» різко повернув вправо і його почало крутити.

Вказують, що місцевий суд звернув увагу на те, що автомобіль «Вольво» пофарбований у синій колір, а нашарування на ковпаку саме чорного кольору, що об`єктивно, на думку суду, встановлено шляхом перегляду кольорових зображень ковпака (диск). Однак, оскільки дослідити сам ковпак безпосередньо в суді не виявилось можливим, адже він з камери зберігання речових доказів Смілянського МВ УМВС був втраченим, такі обставини не можуть бути прийняті судом, тому що об`єктивно вказують на сумнівність походження значних пошкоджень із нашаруванням чорного кольору виявлених на ковпаку з лівого переднього колеса автомобіля «ГАЗ» внаслідок його контактування з автомобілем «Вольво». Вважають висновок суду про те, що нашарування на ковпаку є чорними, припущенням, оскільки автомобіль «Вольво» пофарбований в темно синій колір, а ковпак на будь-яку експертизу не надавався, тому це нічим не підтверджено.

Крім того, вказують, що висновки експертиз Харківського та Донецького науково-дослідних інститутів судових експертиз є надуманими і науково необґрунтованими. Якщо врахувати швидкість руху автомобіля ГАЗ, з якою він рухався (60 км/год), то, вивернувши колеса вліво, автомобіль «ГАЗ» за долі секунди перетнув би осьову лінію, зустрічну смугу і був в кюветі.

Вважають, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Вольво», при здійсненні обгону не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого сталася ДТП; показаннями свідка ОСОБА_17 , який знаходився в кабіні «ГАЗ» і чув як ОСОБА_13 кричав «що ти робиш», після чого автомобіль «ГАЗ» понесло вправо; показаннями свідка ОСОБА_18 , що їхав в одному автомобілі з ОСОБА_13 , який показав, що їх підрізав автомобіль «Вольво», він чув глухий удар в ліву сторону «ГАЗ» і їх кинуло вправо; показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він спостерігав з узбіччя дороги, як автомобіль «Вольво» став обганяти «ГАЗ», після чого автомобіль «ГАЗ» пішов вправо на узбіччя, а автомобіль «Вольво» зупинився за 300 метрів, права частина його бампера висіла; показаннями свідка ОСОБА_19 , яка показала, що вона спостерігала ДТП і бачила як задній автомобіль «Вольво» пішов на обгін автомобіля «ГАЗ» і його почало крутити.

Також вина ОСОБА_7 повністю підтверджується висновком повторної комісійної судово транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 1-4/2011 від 29 лютого2012 року, відповідно до якого в момент зіткнення автомобіля марки «Вольво» та ГАЗ-2705 ліве переднє колесо автомобіля «Газ» знаходилось паралельно поздовжній його осі. Крім того зазначають, що в порушення вимог ст. 28 КПК України відносно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 рішення не прийнято.

У апеляційній скарзі, поданій також 18.02.2015 році, потерпіла ОСОБА_10 просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому відповідне покарання. Також просить задовольнити її позовні вимоги та позовні вимоги ОСОБА_24 й ОСОБА_25 в повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги в цій скарзі мотивує тим, що, відмовивши в її позовних вимогах до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції фактично проігнорував вимоги ч. 5 ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, місцевим судом не встановлено, що їй було спричинено шкоду внаслідок непереборної сили або внаслідок будь-якого умислу з боку її чоловіка. Вказує, що позбавлена можливості відшкодування понесених витрат на поховання чоловіка, встановлення йому пам`ятника, на ремонт пошкодженого автомобіля тощо. Внаслідок смерті чоловіка вона залишилась без коштів з двома дітьми, коштів на утримання яких їй не вистачає.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 р. та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому відповідне покарання. Просить задовольнити в повному обсязі цивільний позов ОСОБА_9 .

Указує, що оскаржуваний вирок суду ухвалений з грубим порушенням кримінального та кримінально - процесуального закону. Зазначає, що ДТП сталась під впливом людського фактору, а саме внаслідок невиконання з боку водія ОСОБА_7 п.п. 12.3, 13.1, 13.3, 14.2 (підпункт ґ) ПДР України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Вказує, що потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що невдовзі після ДТП на місце пригоди прибув працівник державтоінспекції ОСОБА_26 , який перед початком огляду місця події з`ясував особистість її учасників і, дізнавшись, що водієм «Вольво» являється підприємець ОСОБА_7 , а водієм « ОСОБА_27 » являється пенсіонер ОСОБА_13 , відразу ж став вживати заходів до знищення слідової інформації, запевнивши ОСОБА_7 в тому, що він «зробить винним в даній ДТП діда». Про цей факт ОСОБА_10 неодноразово повідомляла в органи прокуратури, в судових засіданнях та на особистому прийомі у міністра внутрішніх справ України. Після прибуття на місце пригоди слідчого оперативної групи, особисто державтоінспектор ОСОБА_26 склав протокол огляду місця події та схему до нього, не зафіксувавши в них місце зіткнення транспортних засобів та сліди бокового юзу автомобіля «ГАЗель» праворуч по ходу його руху, які залишались на місці ДТП, і які бачили очевидці ДТП та інші особи, що прибули на місце.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_26 пояснював, що таких слідів він не побачив і тому в схему ДТП їх не вніс. Однак, зазначає апелянт, показання ОСОБА_26 в цій частині суперечать показанням свідків у справі свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_28 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та інших свідків.

Також вказує, що вилучений з місця ДТП диск від автомобіля «ГАЗель» в подальшому взагалі був втрачений і не являвся предметом дослідження деяких автотехнічних експертиз, що проводились у справі.

Указує, що суд першої інстанції прийняв до уваги лише автотехнічні експертизи Харківського НДІСЕ від 20.04.2007 р. та Донецького НДІСЕ від 01.09.2008 р., в яких відсутні будь-які технічні обґрунтування та розрахунки, а є лише припущення, що автомобіль «ГАЗель» нібито при ДТП маневрував ліворуч. Однак, проведені у справі інші судові технічні та трасологічні експертизи з наявної слідової інформації як на місці ДТП, так і транспортних засобів учасників ДТП, в більшості приходили до висновку, що ДТП відбулась внаслідок порушень ПДР України з боку водія ОСОБА_7 .

Вважає, що місцевий суд безпідставно дав критичну оцінку висновку комісійної автотехнічної та трасологічної експертизи від 29.02.2012 р., проведеної Львівським НДІСЕ, в якому повністю обґрунтовано з технічної точки зору наявність порушень ПДР України в цій обстановці саме з боку водія ОСОБА_7 .

Крім того, до висновків про наявність порушень ПДР з боку ОСОБА_7 прийшли експерти Черкаського НДЕКЦ при проведенні експертизи від 23.08.2005 р., Київського НДІКС від 31.01.2006 р., ДНДЕКЦ МВС України від 19.02.2009 р., в яких в категоричній формі зазначено, що покази водія ОСОБА_7 , дані на досудовому слідстві та в судових засіданнях про механізм розвитку пригоди, з технічної точки зору являються неспроможні, а в показах водія ОСОБА_13 про механізм розвитку пригоди суперечностей технічного характеру не має.

Зазначає, що у відповіді на питання № 6 висновків комплексної судово-транспортної трасологічної і автотехнічної експертизи від 20.04.2007 р., проведеної Харківським НДІСЕ, експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_33 стверджують, що пошкодження на автомобілі «Вольво» свідчать про дотичний характер їх утворення, бо кут первинного контакту між продольними осями автомобілів був дуже невеликим, не пояснивши при цьому, що вони мають на увазі під «невеликим кутом». І далі по тексту: «при такому куті (знову не пояснивши якому) втрата керованості автомобілем «ГАЗель» від контакту з іншими транспортними засобами неможлива», експерти, посилаючись на масу автомобіль «Газель» та автомобіля ««Вольво»», не беруть до уваги факт наявності кінетичної енергії в динаміці руху автомобілів, що призводить інколи до руйнівної сили, незалежно від ваги тіла. При цьому, вказує апелянт, експертами та місцевим судом не взято до уваги те, що наявними у справі висновками трасологічних експертиз уже визначений цей кут в межах 5 градусів.

Крім того, у своїх висновках харківські експерти повідомляли, що вони зіставляли автомобілі «Газель» і «Вольво», однак, зазначає апелянт, фактично цього не робили. В судових засіданнях харківський експерт ОСОБА_32 стверджував, що таке співставлення проводили у дворі інституту з аналогічними транспортними засобами, а експерт ОСОБА_33 категорично заперечив це твердження.

Про упередженість висновку експертів Харківського НДІКСЕ свідчить той факт, що у відповіді на питання № 13 експерти стверджують, що «оскільки не переконавшись у безпеці маневру, водій автомобіля «ГАЗ 2705» ОСОБА_13 приступив до його виконання, у результаті чого водієві автомобіля «Вольво» S 80 ОСОБА_7 була створена небезпека для руху, що змушувала останнього вживати заходів до зниження швидкості, і стався наїзд на пішохода ОСОБА_34 , то дії водія автомобіля «ГАЗ 2705» ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.3 ПДР України і перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією». При цьому встановлено, що ОСОБА_7 жодної небезпеки для руху свого автомобіля не бачив; швидкості при обгоні автомобіля ГАЗель не зменшував, а навпаки після дотичного зіткнення з автомобілем Газель місце ДТП практично залишив.

На апеляційні скарги захисник підсудного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в яких просить залишити без змін вирок суду, оскільки вважає, що апеляції прокурора, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 не підлягають задоволенню.

Вказує, що вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 року є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно та повно досліджених доказів та з правильним застосуванням вимог кримінально-процесуального закону і норм кримінального закону. Зазначає, що до цього часу не скасована постанова суду, яка вказує на наявність вини у вчиненні ДТП саме ОСОБА_13 .

Указує, що обставину відсутності причинного зв`язку між зіткненням між автомобілями «Вольво» й «ГАЗ» та послідуючого виїзду на узбіччя дороги автомобіля ГАЗ, де водій ОСОБА_35 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_36 , підтверджено висновками спеціалістів ХНАДУ № 585/10 від 17.10.2012 р., згідно з розрахунком якого вбачається, що зусилля, яке діяло на автомобіль «ГАЗ» в момент зіткнення з автомобілем «Вольво», було недостатнім для втрати керованості цього автомобіля.

Недоведеність вини ОСОБА_7 підтверджується висновками автотоварознавчої експертизи, згідно висновків якої автомобіль «Вольво» внаслідок зіткнення отримав пошкодження у вигляді потертостей лакофарбового покриття. Експерт ОСОБА_37 в судовому засіданні підтвердив свій висновок, що автомобіль «Вольво» не перефарбовувася, заднє праве крило не ремонтувалося, що в черговий раз доводить ту обставину, що зусилля при зіткненні автомобілів було незначне і не могло вплинути на втрату керованості автомобілем Калініченка.

Крім того, вказує захисник, всі цивільні позови подавалися представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_10 , тому суд, встановлюючи недоведеність вини ОСОБА_7 , відмовив в цивільних позовах заявлених потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність причинного зв`язку між зіткненням автомобілів «ГАЗ» та «Вольво» і тим, що в порушення вимог п.п. 11.2, 11.3 ПДР водій ОСОБА_13 в момент виникнення небезпеки для руху не застосував гальмування для зменшення швидкості, а здійснив маневр повороту вправо, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини дороги, де на узбіччі дороги здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_36 , смертельно травмувавши його.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляцію прокуратури з мотивів, які в ній наведені.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та представник останньої адвокат ОСОБА_11 підтримали свої апеляційні скарги з мотивів, які в них наведені.

Підсудний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечили проти поданих апеляцій, просили їх відхилити та залишити без змін вирок суду першої інстанції, вбачаючи його законним і обґрунтованим.

За клопотанням сторін у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було проведено часткове судове слідство. Зокрема, були допитані обвинувачений, потерпілі, окремі свідки, експерти, спеціаліст, вивчені окремі документальні докази.

Підсудний ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 25 лютого 2005 року він їхав за кермом свого автомобіля по дорозі в с. Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області. Був тверезий. За кремом перебував близько двох годин. Асфальт був чистий, автомобіль - справний, дорога знайома. Навпроти автозаправки «БРСМ» він почав обганяти автомобіль «Газель» по зустрічній смузі руху, оскільки там була розмітка, яка дозволяла такий маневр. Коли цей маневр був майже закінчений, він почув глухий удар, однак не звернув на нього уваги і поїхав далі. В дзеркало заднього виду він побачив, що автомобіль «ГАЗ» різко пішов праворуч. Він зупинився приблизно за 300 метрів, оглянув свій автомобіль і побачив незначні потертості на задньому бампері, який був знятий з кліпси. Також він побачив автомобіль «ГАЗ» в кюветі. Повернувшись до цього автомобіля, він побачив, що ним керував його знайомий ОСОБА_35 . Разом з ним в автомобілі було ще два чоловіки. На узбіччі дороги лежав незнайомий чоловік. На місце підійшла жінка, яка почала обурюватися тим, що їй зламали паркан, й він дав їй 300-400 гривень. Вказує, що він був упевнений, що винуватцем ДТП є саме водій ОСОБА_35 , однак він просто хотів допомогти. Викликали швидку допомогу і міліцію. Він залишався на місці, говорив з міліціонерами, намагався врятувати потерпілого. Згодом прибула слідчо-оперативна група, представники якої відібрали у нього пояснення, направили на освідування. Вже в м. Сміла інспектор ОСОБА_26 склав схему ДТП, яку він підписав. Схему також підписали поняті і водій ОСОБА_35 . Потім він довідався, що водій ОСОБА_35 не вважає себе винним у ДТП. Це його здивувало.

Вважає, що ДТП трапилася з вини саме водія автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_13 , який під час того, як інший автомобіль здійснював обгін його автомобіля, зробив маневр ліворуч, бажаючи об`їхати припаркований на узбіччі автомобіль, вчинивши тим самим зіткнення з іншим автомобілем ліворуч від себе, а потім, реагуючи на зіткнення, зманеврував різко вправо, зіткнувшись з автомобілем на узбіччі й травмувавши його водія.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції показала, що загиблий був її чоловіком. В той день погода була нормальною, снігу не було, дорога була сухою, лише узбіччя було слизьке. Вона стояла біля двору і чекала чоловіка, який мав відвезти до одного з односельців певний товар. Їй зателефонували і повідомили про ДТП. Вона одразу ж побігла на місце пригоди, де побачила їхній побитий автомобіль й свого чоловіка, який лежав в калюжі крові. Удар очевидно був таким сильним, що з чоловіка спало взуття, а його годинник згодом знайшли на відстані близько 15 метрів від тіла. Чоловіка забрала швидка допомога. Сусід ОСОБА_16 відвіз її у лікарню, де її не хотіли пускати до чоловіка. Однак, згодом пустили до чоловіка, який був увесь роздавлений. Після рентгену, на якому чоловік був вже без свідомості, лікар сказав, що на лікування потрібні гроші, яких у неї в той момент не було. В цей час до лікарні зайшла також ОСОБА_9 , яка сказала, що в ДТП винен не її чоловік, а ось цей чоловік, і показала на ОСОБА_7 , який стояв позаду. ОСОБА_7 дав 2000 гривень, які у нього з рук забрав присутній тут же інспектор ОСОБА_26 , давши їй з цих грошей лише 1000 грн. Також у лікарні був присутній брат ОСОБА_7 . ОСОБА_38 , з яким вони постійно спілкувалися.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції показала, що в день пригоди вона була вдома. ЇЇ чоловік ОСОБА_13 на належному їй автомобілі «Газель» разом зі своїми працівниками Плохутою і ОСОБА_39 у справах поїхали до м. Черкаси. Їй зателефонували і повідомили про ДТП. Вона негайно прибула на місце пригоди. На місці ДТП вона бачила ОСОБА_7 , який її заспокоював, сказавши, що він все відремонтує. Вона запитала у свого чоловіка про ситуацію, й він сказав, що все узгоджено. ОСОБА_7 бере всі витрати на себе. Далі всіх повезли у м. Смілу на освідування, а їх автомобіль «Газель» залишився на місці пригоди. У м. Сміла вона зайшла до лікарні, де до неї почала пред`являти претензії ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_7 заспокоїв її, сказав, щоб вона не кричала, бо винен він. Вона ходила до лікаря, пропонувала допомогу, однак він сказав, що пацієнт у комі. Потім вона поїхала до м. Черкаси по кров для переливання, однак дорогою їй зателефонували і повідомили що постраждалий помер. Повернувшись на місце пригоди, вона побачила що її автомобіль вже штовхають до заправки. Наступного дня знову приїжджав ОСОБА_7 , який їй казав, що привіз гроші на похорон, але боїться іди до потерпілих.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що він їхав за кермом автомобіля «Газель». Разом з ним в кабіні були його знайомі ОСОБА_40 і Плохута. Їхав він у своїй смузі руху зі швидкістю близько 60 км/год в напрямку від м. Черкаси до м. Шпола. Видимість була нормальною, асфальт чистий, лише на узбіччі було небагато снігу. В селі Ротмистрівка на заокругленні дороги його почав обганяти автомобіль «Вольво», який при обгоні своєю задньою правою частиною ударив його автомобіль в районі його передньої лівої частини. Зокрема, постраждав передній бампер, передня ліва фара та ковпак переднього лівого колеса. Внаслідок удару його автомобіль понесло праворуч, він виїхав на узбіччя, де зітнувся з іншим припаркованим приблизно в трьох метрах від узбіччя автомобілем «Жигулі», біля якого перебував чоловік. Цей чоловік загинув. Вважає, що в ДТП винен водій автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що він був разом із водієм ОСОБА_13 та іншим свідком ОСОБА_41 в кабіні автомобіля «Газель». Несподівано їх автомобіль при обгоні «підрізав» інший автомобіль. При цьому відбувся удар, від якого їх автомобіль кинуло в сторону. Їх автомобіль зіткнувся з іншим припаркованим на узбіччі автомобілем, а також пошкодив паркан сусіднього домоволодіння. Вийшовши з машини він далі зі свідком ОСОБА_41 стояли осторонь, до місця зіткнення не підходили. Автомобіль «Вольво» після удару поїхав у напрямку до м. Шпола, але згодом повернувся. З водієм цього автомобіля він не спілкувався. Серед очевидців події він бачив на місці жінку похилого віку.

В ході допиту були зачитані покази свідка ОСОБА_17 , які він давав в ході досудового слідства (Т-1, а.с. 102). Ці покази свідок підтвердив. Зокрема, під час допиту у якості свідка 24 березня 2005 року він слідчому ОСОБА_42 показував, що автомобіль «Вольво» під час обгону «підрізав» їх автомобіль, внаслідок чого їхня «Газель» пішла в сторону і зіткнулася з іншим автомобілем, який стояв на узбіччі; травмувала людину і пошкодила паркан домоволодіння.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в цілому дав покази, які є аналогічними за змістом показам свідка ОСОБА_17 . Також підтвердив, що автомобіль «Вольво» під час обгону «підрізав» їх автомобіль, внаслідок чого їхня «Газель» пішла в сторону і зіткнулася з іншим автомобілем, який стояв на узбіччі; травмувала людину і пошкодила паркан домоволодіння. В судовому засіданні також були оголошені аналогічні за змістом його покази, які він давав на досудовому слідстві (Т-1, а.с. 103). Вірність цих показів свідок підтвердив.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що він стояв біля свого магазину на узбіччі і бачив з боку події ДТП. Він бачив, як автомобіль «Вольво» рухався позаду автомобіля «Газель». Коли автомобілі при обгоні порівнялися, він побачив, що автомобіль «Газель» різко пішов в сторону праворуч. Удару при зіткненні він не чув, однак чув сильний звук удару, коли автомобіль «Газель» вже зіткнувся з іншим автомобілем «Жигулі», який стояв на узбіччі. Він одразу побіг на місце пригоди і бачив наслідки ДТП. Також він бачив уламки на асфальті, які були розташовані далі по ходу руху автомобілів від місця зіткнення. Він надавав допомогу потерпілим. Також були оголошені його покази, надані в ході досудового слідства (Т-1, а.с. 37), які свідок підтвердив.

В судовому засіданні були оголошені покази свідка ОСОБА_19 , надані суду першої інстанції в ході попереднього розгляду кримінальної справи по суті судом першої інстанції (вирок за наслідками цього розгляду був скасований), оскільки в ході досудового слідства цей свідок не допитувалася (Т-5, а.с. 143). На час розгляду справи апеляційним судом свідок вже померла. Зокрема, суду першої інстанції вона показала, що вона бачила ДТП. Вона бачила як легковик пішов на обгін «Газелі», й остання, з`їхавши в кювет, зіткнулася з автомобілем Жигулі». Бачила вона це з відстані близько 200 м.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний експерт ОСОБА_43 , який проводив експертизу щодо ушкоджень на ковпаку від колеса автомобіля «Газель» (Т-1, а.с. 144). В своєму висновку № 117 від 11 травня 2005 року він, зокрема, визначив, що на поверхні ковпака від лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ 2705, д.н. НОМЕР_2 , є пошкодження, які утворені внаслідок динамічної дії твердого предмета при обертанні колеса. Експерт пояснив, що ковпак йому надав на експертизу слідчий ОСОБА_44 . Йому ж цей ковпак був і повернутий. Щодо описової частину висновку, а саме стосовно того, що на ковпаку ним було виявлено нанесення речовини чорного кольору у виді паралельних лінійних трас (тоді як колір автомобіля «Вольво» - синій), указав, що він не писав про те, що це була фарба від іншого автомобіля, а писав, що це була речовина.

Також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту був допитаний експерт ОСОБА_37 , який надавав висновок експерта № 038 судової автотоварознавчої експертизи від 14 травня 2014 року (Т-6, а.с. 69-79), де вказано, що ознак заміни кузова, заднього правого крила, заднього бампера у автомобіля Вольво S 80 не встановлено; ознак відновлювальних ремонтних дій (правка, рихтування, перефарбування) на задньому правому крилі та задньому бампері автомобіля Вольво S 80 не встановлено. Встановлена можливість проведеного відновлення поверхні лакофарбового покриття на задньому правому крилі та правій частині заднього бампера шляхом полірування із застосування абразивних полірувальних матеріалів.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_37 положення свого висновку підтвердив. Вказав, що він особисто оглядав автомобіль і не виявив ознак заміни кузова чи його деталей, а також ознак ремонту бампера чи крила, окрім ознак полірування.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також у якості спеціаліста був допитаний спеціаліст ОСОБА_45 , який на замовлення ОСОБА_7 був одним з фахівців, які давали висновок науково-технічного дослідження від 17 жовтня 2012 року (Т-5, а.с. 314-324). За змістом цього висновку сила взаємодії між двома автомобілями при зіткненні під час бічного контакту була явно недостатньою для того, щоб це могло призвести до втрати зчеплення коліс автомобіля «Газель» з дорогою. Спеціаліст підтвердив зміст висновку, вказавши, що дослідження співвідношення мас автомобілів «Вольво» й «Газель» і сил, які діяли на них в момент контакту, вказує на те, що автомобіль «Газель» не міг втратити керованість від такого незначного зіткнення зі значно легшим за масою легковиком.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, було досліджено ряд документальних доказів, які містяться в матеріалах справи. Зокрема, наступні:

- дані протоколу огляду місця події від 26 лютого 2005 року зі схемою ДТП, де зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення, а також уламків на дорозі (Т-1, а.с. 3-4);

- дані протоколів огляду речових доказів від 21 березня 2005 року, де в якості речових доказів на предмет пошкоджень були оглянуті автомобілі «Вольво», «Жигулі» і «Газель». У автомобіля «Вольво» зафіксовані численні потертості в районі правого заднього крила та бампера. У автомобіля «Жигулі» виявлені пошкодження в районі лівої бокової частини, зокрема дверцят та лівого заднього колеса. У автомобіля «Газель» виявлені пошкодження в районі лівого переднього колеса, лівої сторони переднього бампера, передньої частини автомобіля (Т-1, а.с. 52-74);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю водія ОСОБА_13 від 28 березня 2005 року, в ході якого водій ОСОБА_13 на місці події показав обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП (Т-1, а.с. 106-112);

- дані протоколу допиту ОСОБА_13 у якості підозрюваного від 24 березня 2005 року, де він указує, що внаслідок удару при обгоні його автомобіля іншим автомобілем він втратив керування і автомобіль різко пішов під кутом в напрямку до припаркованого автомобіля «Жигулі» (Т-1, а.с. 92-93);

- дані протоколу додаткового огляду місця події від 11 травня 2006 року на предмет розташування дорожніх знаків на місці пригоди. Зокрема, виявлено розташування на місці пригоди дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», 3.25 «Обгін заборонено», 4.1 «Рух прямо» , 5.21.1 «Кінець додаткової смуги руху» (Т-2, а.с. 51-52);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 15 грудня 2006 року за участю свідка ОСОБА_13 , де він на місці події показав обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП (Т-3, а.с. 58-63);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 15 грудня 2006 року за участю свідка ОСОБА_16 , де він на місці події показав обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП (Т-3, а.с. 64-69);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 28 грудня 2006 року за участю свідка ОСОБА_16 , де він на місці події показав обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП (Т-3, а.с. 75-82);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03 лютого 2011 року за участю свідка ОСОБА_13 , де він на місці події показав обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП (Т-5, а.с. 54-57);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03 лютого 2011 року, яке було проведене органом досудового слідства на виконання доручення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, за участю свідка ОСОБА_19 , де вона на місці події показала обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП. Також вона показала, що бачила, як при обгоні легковик, обганяючи автомобіль «Газель» та повертаючись на свою смугу руху різко повернув ліворуч (так написано у протоколі, Т-5, а.с. 58, зворотна сторона) перед автомобілем «Газель» та у цей момент вона почула удар, після якого автомобіль «Газель» виїхав на узбіччя праворуч, а легковик поїхав прямо (Т-5, а.с. 58-65);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03 лютого 2011 року за участю свідка ОСОБА_16 , де він на місці події показав місце ДТП і місце з якого він бачив обставини ДТП (Т-5, а.с. 66-57).

Також судом апеляційної інстанції в судовому засіданні були досліджені декілька експертиз за наслідками досудового та судового слідства у справі. Зокрема, наступні:

- дані висновку експерта № 117 від 11 травня 2005 року, де указано, що на поверхні ковпака від лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ 2705, д.н. НОМЕР_2 , є пошкодження, які утворені внаслідок динамічної дії твердого предмета при обертання колеса (Т-1, а.с. 144-145);

- дані висновку експерта № 4/77 від 23 серпня 2005 року, де вказано, що водій автомобіля ГАЗ-2705 ОСОБА_13 після зіткнення з автомобілем «Вольво» та відхилення керованого ним автомобіля на праве узбіччя не мав технічної можливості уникнути наїзду на автомобіль «ВАЗ»-21011 та водія цього автомобіля. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 13.1, 13.3, 14.2 г) ПДР України (Т-1, а.с. 203-210);

- дані висновку експерта № 247-ТТ від 01 серпня 2005 року, де вказано , що в момент первинного контакту кут між повздовжніми вісями автомобіля «Вольво» та автомобіля «ГАЗ» складав близько 5 градусів (Т-1, а.с. 129-133);

- дані висновку № 8797 від 31 січня 2006 року судової автотехнічної експертизи, де вказано, що невідповідності дій водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 п.п. 13.1, 13.3, 14.2 г) ПДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП (Т-1, а.с. 225-228);

- дані висновку експерта № 4/58 від 14 квітня 2006 року, де вказано , що в причинному зв`язку з виникненням ДТП знаходить виїзд автомобіля «ГАЗ» на праве узбіччя в момент, коли водій цього автомобіля ОСОБА_13 після зіткнення з автомобілем «Вольво» та відхиленням керованого ним автомобіля на праве узбіччя не мав технічної можливості шляхом застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на автомобіль «ВАЗ-21011» та водія цього автомобіля (Т-2, а.с. 46-47);

- дані висновку комплексної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 633/3842 від 20 квітня 2007 року, де вказано, що зіткнення автомобілів Вольво і Газель сталося в результаті маневру ліворуч останнього; покази водія ОСОБА_13 стосовно механізму події, а саме того, що автомобіль ГАЗ рухався прямолінійно, а Вольво зміщався праворуч, є технічно неспроможними; покази водія ОСОБА_13 про те, що автомобіль Газель втратив керованість і в нього вибило кермо у результаті зіткнення з автомобілем Вольво, є технічно неспроможними; у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.3 ПДР України і перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з подією (Т-3, а.с. 89-95);

- дані висновку № 1325/18-1326/19 комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи від 01 вересня 2008 року, де вказано, що в момент взаємного зіткнення автомобіль Газель виконував маневр зміни напрямку руху ліворуч відносно початкового напрямку руху автомобілів Газель і Вольво і відносно проїзної частини автодороги; покази водія ОСОБА_13 є неспроможними з технічної точки зору в частині, що в момент взаємного зіткнення автомобілів ГАЗ і Вольво автомобіль ГАЗ рухався прямо, а автомобіль Вольво виконував маневр зміни напрямку руху зліва праворуч відносно траєкторії руху автомобіля Газель і відносно проїзної частини; в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходилися в причинному зв`язку наслідками ДТП, з технічної точки зору не вбачається; в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1, п. 10.3 ПДР і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП (Т-4, а.с. 20-28);

- дані висновку експерта № 9-4 від 19 лютого 2009 року, де вказано, що в діях водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 13.1, 13.3, 14.2 г) ПДР України. Дослідження по питанням 4,5 свідчать, що водій автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_13 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Вольво» та не мав технічної можливості уникнути наїзду на автомобіль «ВАЗ-21011» шляхом застосування екстреного гальмування. З технічної точки зору з настанням події ДТП перебуває невідповідність дій водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 вимогам п.п. 13.3, 14.2 г) ПДР України (Т-4, а.с. 101-116);

- дані висновку № 1923/1924 повторної комісійної транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 29 лютого 2012 року, де вказано, що покази водія автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_13 стосовно механізму ДТП з технічної точки зору спроможні, а покази водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 по цьому ж питанню з технічної точки зору не спроможні. Причиною настання ДТП з технічної точки зору є факт виїзду автомобіля «ГАЗ» поза праву межу проїзної частини у некерованому стані, спричиненому діями водія ОСОБА_7 при завершенні маневру обгону вказаного вище автомобіля «ГАЗ» (Т-5, а.с. 154-184);

- дані висновку науково-технічного дослідження від 26 листопада 2015 року, складеного спеціалістами Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, де вказано, що контактування автомобіль Вольво і ГАЗ відбулося протягом 0,29 секунд, тобто протягом часу, який є меншим від часу оцінки водієм ситуації та прийняття рішення. Реагування водія автомобіля ГАЗ на прилади керування автомобілем відбулося після завершення контакту з автомобілем Вольво.

За клопотанням сторони захисту також були досліджені в судовому засіданні наступні документи:

- дані пояснень ОСОБА_7 від 26 лютого 2005 року, де він вказує, що під час обгону автомобіля ГАЗ, водій останнього узяв лівіше, об`їжджаючи припаркований на узбіччі автомобіль. В цей момент його автомобіль ударився задньою частиною об автомобіль ГАЗ, від чого останнього занесло на узбіччя і вдарило об автомобіль «Жигулі» (Т-1, а.с. 8);

- дані клопотання захисника ОСОБА_8 від 19 березня 2005 року до слідчого ОСОБА_46 про призначення автотехнічної експертизи з наведенням переліку питань, які треба поставити експерту (Т-1, а.с. 49);

- дані постанови слідчого ОСОБА_46 від 19 березня 2005 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 (Т-1, а.с. 50);

- дані протоколу відтворення обстановки та обставин події від 21 березня 2005 року за участю ОСОБА_7 , де на плані-схемі зафіксовано розташування автомобілів Вольво і ГАЗ з вказівками відстаней між ними (1,5 м) та між правим узбіччям дороги й автомобілем ГАЗ по ходу його руху 0,8 м (Т-1, а.с. 76-79);

- дані протоколу виїмки ковпака з лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ від 28 березня 2005 року, згідно з яким водій ОСОБА_13 видав слідчому ОСОБА_42 зазначений ковпак (Т-1, а.с. 114);

- дані протоколу огляду предмету від 28 березня 205 року, згідно з яким слідчий ОСОБА_47 оглянув ковпак з лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ, та зазначив, що ковпак виготовлений з металу, покритого фарбою сірого кольору; діаметром близько 23 см, висотою близько 35 мм. В центрі ковпака є отвір діаметром близько 9 мм. На випуклій стороні ковпака є чотири вм`ятини, розташовані по колу одна біля одної. Вм`ятини у виді подряпин фарби та металу з нашаруванням речовини чорного кольору у вигляді паралельних ліній. З внутрішньої сторони ковпака в місцях вм`ятин є випуклі виступи неправильної форми (Т-1, а.с. 115);

- дані плану проведення слідчих дій у кримінальній справі № , подані слідчим ОСОБА_48 та затверджені начальником СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_49 01 березня 2006 року, де указаний перелік слідчих дій, які необхідно виконати для активізації проведення досудового слідства (Т-2, а.с. 3);

- дані постанови слідчого ОСОБА_50 від 01 березня 2006 року про недоцільність проведення окремих слідчих дій, згідно з якою він вирішив не проводити відтворення обстановки та обставин події за участю всіх учасників ДТП (Т-2, а.с. 4);

- дані постанови слідчого ОСОБА_50 від 15 березня 2006 року про призначення комплексної експертизи, згідно з якою у справі була призначена комплексна автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза, проведення якої доручили експертам НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області (Т-2, а.с. 40-41);

- дані протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 15 травня 2006 року, де він винним себе не визнає. В ході допиту адвокат ОСОБА_8 заявляє клопотання про призначення повторної комісійної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (Т-2, а.с. 63);

- дані клопотання захисника ОСОБА_8 від 17 травня 2006 року слідчому ОСОБА_51 про призначення повторної комісійної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи з наведенням переліку питань, які треба поставити експертам (Т-2, а.с. 73-75);

- дані клопотання захисника ОСОБА_8 слідчому ОСОБА_51 від 07 червня 2006 року про виконання слідчих дій, заявлених у клопотанні від 17 травня 2006 року або закриття провадження у справі (Т-2, а.с. 116-117);

- дані постанови слідчого ОСОБА_50 від 09 червня 2006 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 від 07 червня 2006 року (Т-2, а.с. 119-120);

- окремі дані протоколу судового засідання Смілянського районного суду Черкаської області щодо розгляду справи під головуванням судді ОСОБА_52 , а саме покази в судовому засіданні експертів ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_29 (Т-4, 108-110);

- дані фототаблиць щодо пошкоджень на автомобілях ГАЗ, Вольво і ВАЗ, де зображені пошкоджені ділянки у вказаних автомобілях (Т-4, а.с. 31-53);

- дані окремої постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2008 року, у якій вказується на неправильність та неповноту досудового слідства у справі (Т-4, а.с. 84);

- дані постанови Смілянського міжрайонного прокурора від 28 листопада 2008 року про скасування постанови слідчого ОСОБА_50 про відмову у притягненні до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_13 (Т-4, а.с. 87-88);

- дані постанови Смілянського міжрайонного прокурора від 28 листопада 2008 року про усунення від проведення досудового слідства слідчого ОСОБА_50 , у зв`язку з допущеними порушення, які стали причиною повернення справи на додаткове розслідування (Т-4, а.с. 89-91);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03 лютого 2011 року за участю водія ОСОБА_13 , де на план-схемі зазначено, що відстань від точки зіткнення автомобілів ГАЗ і Вольво до автомобіля ВАЗ складає 21 м (Т-5, а.с 54-57);

- дані технічного звіту ТОВ «ІСТРА ГЕО. ЛТД» по матеріалам топографо-геодезичних вимірювань на ділянці автодороги «Черкаси-Умань» в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області від 17 квітня 2012 року, де вказано, що радіус заокруглення в районі ДТП становить 715 метрів. Кут між осьвою направляючої дороги та дотичної дуги сегменту окружності становить 8 градусів (Т-5, а.с. 209-219);

- дані вмісту диску, де містяться файли із фотокартками до висновку експерта № 117 від 11 травня 2005 року, зокрема три фотокартки із зображенням ковпака з лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ (Т-6, а.с. 117);

- окремі дані протоколу судового засідання Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , а саме покази в судовому засіданні в суді першої інстанції експертів ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_53 , ОСОБА_57 (Т-7, а.с. 72-87).

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, провівши часткове судове слідство та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду має бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 327 КПК України 1960 року, виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину. Якщо при постановленні виправдувального вироку за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину особа, яка вчинила цей злочин, залишається не виявленою, суд після набрання вироком законної сили виносить ухвалу про направлення справи прокурору для вжиття заходів до встановлення особи, винної у вчиненні цього злочину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз наявних у справі доказів, досліджених безпосередньо в тому числі й судом апеляційної інстанції, не дає достатніх підстав вважати участь підсудного ОСОБА_7 у вчиненні поставленого йому у вину злочину доведеною.

Доводи в усіх поданих у справі апеляційних скаргах в цілому зводяться до того, що суд першої інстанції однобоко оцінив наявні у справі докази, витлумачивши їх в сторону захисту, й не взяв до уваги з незрозумілих причин докази, які підтверджують винуватість підсудного ОСОБА_7 .

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо дослідивши цілий ряд документальних доказів, безпосередньо допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілих, свідків, експертів, спеціаліста, колегія суддів не може визнати такі доводи обґрунтованими.

Підсудний ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні поставленого йому у вину злочину категорично не визнає, вбачаючи, що винним є водій автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_13 . Цю позицію він висловлював ще й у перших своїх поясненнях, які у нього відбиралися за наслідками оформлення ДТП, а також у перших його допитах в ході досудового слідства, дані яких, як зазначено вище, були безпосередньо досліджені колегією суддів апеляційного суду. Цю ж позицію він висловив і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в ході його безпосереднього допиту.

Як суд першої інстанції, так і колегія суддів апеляційного суду, не може у якості доказів винуватості ОСОБА_7 взяти покази потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були безпосередньо допитані в суді апеляційної інстанції, про те, що на місці ДТП і в лікарні ОСОБА_7 визнавав свою винуватість у ДТП, оскільки такий доказ як визнання винуватості для своєї допустимості має бути належно оформленим уповноваженою на те службовою особою відповідного правоохоронного органа. Інші покази потерпілих, як вірно визначив суд першої інстанції, не мають відношення до аспектів винуватості певної особи у справі, оскільки обоє потерпілих були очевидцями лише наслідків ДТП.

Покази безпосередньо допитаних в суді апеляційної інстанції свідків також не дають достатніх підстав для встановлення винуватості ОСОБА_7 .

Зокрема, покази свідка ОСОБА_13 цілком обґрунтовано не можна брати до уваги, оскільки він є особою прямо зацікавленою у певних наслідках розгляду кримінальної справи, адже саме він був іншим учасником ДТП, автомобіль під керування якого безпосередньо зіткнувся з припаркованим автомобілем «ВАЗ» і травмував його водія.

Аналогічні за змістом покази свідків ОСОБА_58 і ОСОБА_59 , які вони безпосередньо надали в суді апеляційної інстанції, зводяться до того, що вони, перебуваючи в салоні автомобіля «ГАЗ» під керуванням ОСОБА_13 , чули звук глухого удару при обгоні їхнього автомобіля іншим автомобілем, після чого їхній автомобіль різко з`їхав праворуч, де зітнувся з іншим автомобілем, травмував людину і пошкодив паркан домоволодіння. Причиною такого маневру автомобіля «ГАЗ» вони вказують те, що інший автомобіль «Вольво» його «підрізав», що не дає можливості зробити достатньо чіткий висновок про причинно-наслідковий зв`язок у цій ДТП.

Покази свідка ОСОБА_16 , який був безпосередньо допитаний в суді апеляційної інстанції, також описують лише загальну картину ДТП, адже він бачив маневр обгону на дорозі, не чув звука зіткнення автомобілів «Вольво» і «ГАЗ», але бачив як після цього маневру автомобіль «ГАЗ» різко пішов праворуч, де зіткнувся з іншим автомобілем «ВАЗ». Причини зіткнення автомобілів «Вольво» і «ГАЗ» свідку не відомі.

Щодо показів свідка ОСОБА_19 , колегія суддів не може визнати їх допустимим доказом, адже вони були досліджені в суді апеляційної інстанції шляхом їх зачитування зі змісту протоколу судового засідання в суді першої інстанції, кінцеве рішення суду за яким було скасоване судом апеляційної інстанції. В ході досудового слідства ця особа у якості свідка не допитувалася, й в суді апеляційної інстанції безпосередньо бути допитаною вже не могла, оскільки померла.

Однак, судом апеляційної інстанції був безпосередньо досліджений протокол відтворення обстановки і обставин події від 03 лютого 2011 року за участю свідка ОСОБА_19 , де вона на місці події показала обставини пригоди з розташуванням автомобілів відповідно до обставин ДТП. В ході відтворення вона вказувала, що бачила, як при обгоні легковик, обганяючи автомобіль «Газель» та повертаючись на свою смугу руху різко повернув ліворуч (так написано у протоколі, Т-5, а.с. 58, зворотна сторона) перед автомобілем «Газель» та у цей момент вона почула удар, після якого автомобіль «Газель» виїхав на узбіччя праворуч, а легковик поїхав прямо. В протоколі чітко указано, що легковик, повертаючись на свою смугу руху після обгону, різко повернув ліворуч, що є в принципі неможливим, адже тоді він мав здійснювати обгін «Газелі» справа, що суперечить практично всій іншій сукупності наявних у справі доказів.

Як для суду першої інстанції, так і для колегії суддів апеляційного суду, було вкрай важливим детально дослідити висновки наявних у справі експертиз на предмет наявності в діях підсудного невідповідностей його дій вимогам ПДР України, а також аспекти причинного зв`язку таких невідповідностей з наслідками ДТП.

Окремі з висновків цих експертиз були цілком обґрунтовано відкинуті судом першої інстанції як такі, при виконання яких були допущені окремі порушення, що не дають можливості визнати результати таких експертизи достовірними і допустимими.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покладені в основу обвинувачення висновки судових автотехнічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 року (Т-1, а.с. 203-210), № 8797 від 31.01.2006 року (Т-1, 225-228) та комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 4/58 від 14.04.2006 року (Т-2, а.с. 46-47). Суд першої інстанції вказав, що в зазначених експертизах взагалі не надано аналізу об`єктивно наявним слідам від контактування, що виявлені після події ДТП як на автомобілі Вольво, так і на автомобілі ГАЗель, а тому такі висновки не відображають дійсні обставини справи.

З таким твердженням місцевого суду колегія суддів погоджується, додаючи при цьому, що в указаних вище трьох експертизах в основу дослідження покладені принципово недостовірні вихідні дані, а саме указано, що асфальтобетонне покриття під час ДТП було мокрим, що не відповідає фактичним обставинам справи, показам учасників подій тощо. Втім, ця обставина має принципово важливе значення, адже коефіцієнт зчеплення коліс автомобіля з дорожнім покриття істотно залежить від стану цього покриття (мокре чи сухе).

Судом першої інстанції також цілком обґрунтовано не взято до уваги дані висновку повторної комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 9-4 від 19.02.2009 року (Т-4, а.с. 101-116), оскільки у складі комісії приймав участь експерт-стажист. Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року в редакції станом на лютий 2009 року не передбачено можливість залучення до проведення експертизи експерта-стажиста.

Суд першої інстанції вірно критично поставився до висновку повторної комісійної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29 лютого 2012 року, який був безпосередньо досліджений й в суді апеляційної інстанції. Суд обґрунтовано визначив, що ця експертиза була проведена з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз затвердженої Наказом МЮ України 08.10.98р. за № 53/5. Зокрема в порушення п.2.3 інструкції, яким експерту забороняється збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. Вихідними даними у даному випадку служили дані протоколу огляду місця події, акти огляду транспортних засобів та протоколи огляду речових доказів.( Т-1, а.с. 3-8, 52, 65), в яких було перераховано вичерпний перелік пошкоджень ТЗ, що зафіксовані слідчим по справі під час проведення огляду з участю експерта. Не дивлячись на це, експерт зазначив про наявність таких пошкоджень, що відсутні у вихідних даних. Зокрема, вказав про наявність на автомобілі ГАЗ-2705 слідів фарби темно синього кольору, наявність дугоподібних пошкоджень лівої бокової поверхні переднього бамперу автомобіля ГАЗ-2705, пошкодження правого заднього колеса автомобіля Вольво, зауважив про існування дії значного зусилля.

Судом першої інстанції цілком обґрунтовано взято до уваги висновок судової авто-технічної експертизи №247-ТТ від 1.08.2005 року, згідно з яким в момент первинного контакту кут між повздовжніми вісями автомобіля Вольво, д.н. НОМЕР_1 , та автомобіля ГАЗ-2705, д.н. НОМЕР_2 , складав близько 5 градусів, однак, як вірно указує суд, висновком цієї експертизи не встановлено особу, чиї дії спричинили зменшення інтервалу між вказаними автомобілями (Т-1, а.с. 129-135).

При цьому судом апеляційної інстанції були безпосередньо досліджені висновки окремих експертиз, які указують на те, що дії підсудного ОСОБА_7 не містили невідповідностей ПДР України й не перебували у причинному зв`язку з наслідками ДТП. На це вказують висновки окремих експертиз, які були призначені і проведені за постановами суду першої інстанції в ході судового розгляду цієї справи.

Зокрема, як було указано вище, відповідно до висновку комплексної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 633/3842 від 20 квітня 2007 року, зіткнення автомобілів «Вольво» і «Газель» сталося в результаті маневру ліворуч останнього; покази водія ОСОБА_13 стосовно механізму події, а саме того, що автомобіль «ГАЗ» рухався прямолінійно, а «Вольво» зміщався праворуч, є технічно неспроможними; покази водія ОСОБА_13 про те, що автомобіль «Газель» втратив керованість і в нього вибило кермо у результаті зіткнення з автомобілем «Вольво», є технічно неспроможними; у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.3 ПДР України і перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з подією

Також відповідно до висновку № 1325/18-1326/19 комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи від 01 вересня 2008 року, в момент взаємного зіткнення автомобіль «Газель» виконував маневр зміни напрямку руху ліворуч відносно початкового напрямку руху автомобілів «Газель» і «Вольво» і відносно проїзної частини автодороги; покази водія ОСОБА_13 є неспроможними з технічної точки зору в частині, що в момент взаємного зіткнення автомобілів «ГАЗ» і «Вольво» автомобіль «ГАЗ» рухався прямо, а автомобіль «Вольво» виконував маневр зміни напрямку руху зліва праворуч відносно траєкторії руху автомобіля «Газель» і відносно проїзної частини; в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходилися в причинному зв`язку наслідками ДТП, з технічної точки зору не вбачається; в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1, п. 10.3 ПДР і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.

За таких обставин колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обґрунтовано вийшов з принципу презумпції невинуватості, витлумачив усі сумніви на користь обвинуваченого і ухвалив виправдувальний вирок.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 323, 365, 367, 368, 370, 374 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляції прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :