печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0006301 від 24.09.2016 та №0006889 від 20.10.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, освіта повна загальна середня, яка заміжня, має неповнолітню дитину 2000 року народження, не працює, зареєстрована та до затримання фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судима:

- 06.07.2015 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- 29.10.2015 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

- 11.01.2016 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України зі застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік 4 місяці позбавлення волі, звільнилася 22.02.2016 по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 29 серпня 2016 року, приблизно о 12.50 год., спільно з ОСОБА_10 зайшли до приміщення кафе «Вері Вел» за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час перебування в кафе у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , яка за вказаним фактом засуджена вироком Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2017, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

З цією метою вони присіли за один із вільних столиків таким чином, що ОСОБА_4 сіла спиною до сусіднього столику, за яким сиділа незнайома їм ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 - навпроти неї, щоб спостерігати за діями ОСОБА_11 .

Під час перебування за вказаним столиком, ОСОБА_4 побачила, що на спинці стільця поруч із ОСОБА_11 знаходиться жіноча сумка, у зв`язку з чим, реалізуючи спільний умисел учасників групи, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та неуважністю потерпілої, дістала з сумки ОСОБА_11 гаманець бронзового кольору марки «Верхаус» вартістю 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 20 Євро (що станом на день вчинення злочину за курсом НБУ становило 574,00 грн.), 120 грн., дві картки «Райфайзен Банк Аваль» на ім`я потерпілої та картку «ОТП Банку» з паролем до неї, яка належить Дослідницькому інституту органічного сільського господарства, в якому працює потерпіла, а також проїзний квиток на метро вартістю 150 грн. Після цього ОСОБА_4 поклала вказаний гаманець до своєї сумки та разом з ОСОБА_10 вийшла з приміщення кафе, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд. Після цього учасники групи, скориставшись карткою «ОТП Банку» та паролем до неї, здійснили зняття через банкомат належних ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 7113 грн.

Окрім того, 19 жовтня 2016 року, приблизно о 15.50 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кафе «Пузата хата» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15, реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з сумки потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон «Самсунг Гранд 2» білого кольору IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 3437 грн., яким розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого злочину по кожному з епізодів злочинної діяльності, заявила про щире каяття у вчиненому. По суті фактичних обставин справи пояснила, що 29 серпня 2016 року, приблизно о 12.50 год., спільно зі знайомою ОСОБА_12 прибула до метро Хрещатик, щоб погуляти. Прямуючи до Майдану Незалежності, в одному з літніх кафе «Вері Вел» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4-А, вона побачила хлопця з дівчиною, на стільці якої висіла сумка. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем в неї виник злочинний умисел на таємне викрадення майна з цієї сумки, в чому ОСОБА_10 її підтримала. З цією метою вони зайшли до кафе, вона сіла спиною до вказаного столика, а ОСОБА_10 - навпроти неї, таким чином, щоб спостерігати за діями потерпілої. Реалізуючи спільний умисел учасників групи, скориставшись неуважністю потерпілої, вона лівою рукою дістала з сумки ОСОБА_11 гаманець, який сховала собі під куртку, після чого з ОСОБА_10 вийшла з приміщення в кафе. Оглянувши по дорозі гаманець, вона виявила в ньому 120 грн. та іноземну валюту, дві картки «Райфайзен Банк Аваль» на ім`я потерпілої та картку «ОТП Банку» з паролем до неї. В цей же день вони зняли з картки «ОТП Банку» 7113 грн. Грошовими коштами поділилася з ОСОБА_10 , а усе інше викрадене майно викинула. Окрім того, 19 жовтня 2016 року, приблизно о 15.50 год., перебуваючи в приміщенні кафе «Пузата хата» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, вона витягнула з сумки потерпілої ОСОБА_9 , яка сиділа поряд з нею, мобільний телефон «Самсунг Гранд 2» білого кольору, який в цей же день продала за 900 грн. Не заперечувала кількість та вартість майна, яке було нею викрадено за змістом обвинувачення, а також правильність кваліфікації її дій органами досудового розслідування. Свої дії охарактеризувала негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, її показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченій та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченої ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність її вини у вчиненні інкримінованого злочину та в межах висунутого обвинувачення кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а по епізоду від 29 серпня 2016 року також за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинила злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судима, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, заміжня, має неповнолітню дитину 2000 року народження, хоча з сім`єю не проживає, незважаючи на наявність в неї повної загальної середньої освіти, офіційно не працевлаштована, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненому, що визнається судом обставиною, яка пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та дані про особу ОСОБА_4 , яка раніше неодноразово судима, однак належних висновків для себе не зробила, і під час судимостей, що не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, знов вчинили два аналогічні злочини, що свідчить про її відверте небажання стати на шлях виправлення, суспільно корисною працею не займалася, злочин вчинила через незначний проміжок часу після відбування покарання за попереднім вироком, збитки потерпілим не відшкодувала, хоча і приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 має неповнолітню дитину, яка проживає (зі слів) з її матір`ю, обвинувачена задовільно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи обставину, що пом`якшує її покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, справедливий і достатній для досягнення цілей покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 на суму 3437 грн. (т.2 а.с. 116), що полягає в вартості викраденого і не повернутого їй майна, суд вважає необхідним задовольнити повністю, оскільки він був визнаний обвинуваченою і знайшов своє підтвердження в ході судового слідства.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2,3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання та взяття під варту з 14 грудня 2016 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) суму 3437 /три тисячі чотириста тридцять сім/ гривень на відшкодування матеріальних збитків від злочину.

Речові докази:

- ДВД диск з відеозаписом події злочину по епізоду від 19.10.2016 в подальшому зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- дві пластикові картки «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 на ім`я потерпілої ОСОБА_11 залишити в її користуванні;

- ДВД диск з відеозаписом події злочину по епізоду від 29.08.2016 в подальшому зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1