У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001485 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду 08.09.2014р. за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на строк
3 роки 1 місяць,
засуджено за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, в період часу з 12.10 до 14.30 год. 03 листопада 2014 року за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 умисно, безоплатно надав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приміщення для незаконного вживання та виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено, - метамфетаміну.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що усупереч вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України апеляційним судом не надано належної оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_6 та не наведено в судовому рішенні мотивів, з яких суд дійшов висновку про необґрунтованість його апеляційних вимог. Крім того, текст ухвали апеляційного суду містить чисельні помилки у логіці викладу, а також граматичні, орфографічні, стилістичні та технічні помилки, що ускладнює сприйняття та розуміння цього судового рішення, а тому викликає сумнів у його законності та справедливості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорював обставин його вчинення та, як і інші учасники судового провадження, не заперечував проти його розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому засудженому були роз`яснені наслідки розгляду провадження в скороченому порядку, а саме те, що він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини провадження в судах апеляційної та касаційної інстанцій. Також суд переконався в добровільності та істинності позиції засудженого.
Вирок суду першої інстанції постановлений з урахуванням ст.ст. 370, 374 КПК України, зокрема, в ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнане судом доведеним за ч. 1 ст. 317 КК України, надано оцінку доказам, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість засудженого.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, задовільно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, стан його здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним.
Також суд правильно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 (в якій він посилався на незаконність проведення обшуку в його квартирі та суворість призначеного покарання), детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи засудженого в частині неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду (оскільки це провадження розглядалось в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України), а призначене ОСОБА_6 покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування або зміни ухвали апеляційного суду, в провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3