154/3390/16
1-кп/154/315/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000157 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, раніше не судимого, віськовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 29.11.2014 № 91-РС солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 08.05.2015 № 101 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого майстра ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону.
Згідно Указу Президента України від 14.01.2015 в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.
Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.
Однак, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого майстра ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст. ст.1, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби без дозволу командира, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в період з 08 год. 00 хв. 05.06.2015 року по 08 год. 00 хв. 29.06.2015 року, самовільно залишив територію вищевказаної військової частини та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, являється учасником бойових дій та антитерористичної операції, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, застосувати дію ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді штрафу.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 69 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатокованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1