Справа № 356/1768/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1523/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 27.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відео конференції з Березанською ВК №95 матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, -

В С Т А Н О В И Л А:
До Березанського міського суду Київської області зі спільним клопотанням звернулися начальник Березанської виправної колонії УДПтСУ в м. Києві та Київській області №95 та голова спостережної комісії Березанського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2012 ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст.70, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 01.03.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 26.07.2012 по 21.12.2012 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, обґрунтовуючи своє рішення тим, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення та перевиховання.

Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити клопотання та звільнити його від відбування покарання умовно достроково.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що відбуває покарання з 26.07.2012 та характеризується позитивно, з моменту прибуття до виправної колонії працював молодшим днювальним та жодних нарахувань не отримував, за свою працю в установі отримував подяки, режим утримання не порушував, жодних претензій від адміністрації установи не має.

На думку апелянта, ухвала суду є незаконною, оскільки не враховано те, що засуджений працевлаштований на виробництві вже з 2013 року, однак офіційний наказ виданий лише 01.02.2016, до праці відносився добросовісно, виконував всі роботи по благоустрою установи, за що отримав 12 подяк. Зазначає, що у зв`язку із відсутністю фінансування, його посада не входила до штату обслуговування та не оплачувалась, що і призвело до його неофіційного працевлаштування, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії, суд першої інстанції вказаних вимог дотримався.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване , якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Поряд з тим, що особа має відбути строк покарання, передбачений ст. 81 КК України, застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання виявляється неможливим за відсутності виправлення засудженого, яке він має доводити своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого є його сумлінна поведінка і ставлення до праці. Суд може дати висновок про виправлення засудженого, ґрунтуючись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду першої інстанції про те, що засуджений до теперішнього часу не проявив себе як особа, що довела своє перевиховання та виправлення, узгоджується з матеріалами провадження, зокрема: відсутні підтвердження факту працевлаштування засудженого за період часу з дня прибуття його до установи з 17.02.2013 до лютого 2016 року; суду не було надано документального підтвердження залучення засудженого до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством, які, відповідно до ч.5 ст.118 КВК України, можуть виконуватись засудженим безоплатно.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У колегії суддів не виникає сумнівів, що засуджений ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, однак стверджувати, що він довів своє виправлення через наявність заохочень за час відбування покарання є передчасним.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку із чим колегія суддів залишає апеляційну скаргу засудженого без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий:

Судді: