Справа № 204/8072/16-к
Провадження № 1-кс/204/1272/16
УХВАЛА
іменем україни
16 грудня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
14 грудня 2016 року в провадження судді надійшла скарга ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою. В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 повернутий прокурору. Запобіжний захід обвинуваченому суд не змінював, а вирішив залишити тримання під вартою. 05 жовтня 2016 року прокурор відділу управління прокуратури області ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у кримінальному провадженні №0000166 за обвинуваченням ОСОБА_3 . Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 був повернутий прокурору, так як складений з порушенням норм КПК України і обвинувачення має політичне, а не юридичне формулювання. Тримання під вартою було продовжене, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вважає дане рішення незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству і нормам міжнародного права, а отже таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що прокурор ОСОБА_4 , діючи незаконно та виходячи за межі своїх службових повноважень надав співробітникам СБУ України вказівку примусити його погодитись на обмін. 10 грудня 2016 року ОСОБА_3 написав заяву, у якій офіційно відмовився від обміну на українських військових та його вивозу на територію Донецької області. Зазначив, що він не має наміру переховуватись від судового розгляду та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Вважає, що на даний момент відсутня обґрунтована підозра та наявність достатніх доказів для обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, а підозра, що йому пред`явлена не підтверджується доказами, а є домислами прокурора. У зв`язку з викладеним просив суд припинити його тримання під вартою.

Дослідивши скаргу та матеріали особової справи обвинуваченого, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
За результатами дослідження поданої скарги та матеріалів особової справи ОСОБА_5 , на незаконне тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено обставин, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.
Так, відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 години 30 хвилин 20 січня 2017 року. Вказана ухвала Апеляційного суду Запорізької області набрала законної сили 22 листопада 2016 року.
Згідно ст. 4 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Слід зазначити, що слідчий суддя під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою, не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенням інших судів при вирішенні питання про обрання, зміну та продовження строків тримання осіб під вартою, а перевіряє лише їх наявність та набрання ними законної сили.

За таких обставин слід зазначити, що підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, судом не встановлено.
Підсумовуючи наведене приходжу до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку з наявністю судового рішення, яким вирішено питання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено строк його застосування, та наявністю правових підстав для позбавлення свободи ОСОБА_3 та тримання його під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 24, 202, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1