Справа№751/919/17
Провадження №1-в/751/73/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 - ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, Харківським районним судом Харківської області 15.01.2015 року ОСОБА_5 засуджена за ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.11.2014 року по 16.02.2015 року в строк покарання згідно ст. 72 ч.5 КК України.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 22.11.2014 року, кінець строку 28.08.2017 року.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії № 44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, характеризується негативно, поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, притягувалась до дисциплінарної відповідальності, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, поведінка засудженої в місцях позбавлення волі свідчить про не усвідомлення засудженою пагубності її поведінки, ставлення до праці засудженої за весь час відбування покарання також є не сумлінним, до праці відноситься загалом задовільно. Допускала порушення трудової дисципліни, у зв`язку з чим засудженій неодноразово змінювалось місце працевлаштування, раніше неодноразово засуджена за однорідні злочини, звільнялась умовно-достроково, з відстрочкою виконання вироку, з іспитовим строком, але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий однорідний злочин. Засуджена пристосувалась до умов позбавлення волі, у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці.

Згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 23.02.2017 року, засуджена хоча і усвідомлює свою провину та прямий причинно-наслідковий зв`язок між власними діями і наслідками від них, але прагнення поводитися у відповідності до загально існуючих норм у суспільстві на даний час слабке. Засудженій потрібна подальша корекція поведінки, щоб її дії носили соціально-прийнятими та відповідали законослухняному способу життя. На даний час засуджена не готова до самокерованої правослухняної поведінки.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1