АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1260/17 Справа № 209/1062/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000780 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 і ПП «Дніпрокомплект» в особі директора ОСОБА_11 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_14 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000780 від 04 жовтня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, які суд вбачає в тому, що обвинувальний акт містить суперечності, оскільки за умови встановлення і наведення даних потерпілого юридичної особи, обвинувальний акт містить дані про те, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана, що виключає можливість суду визначити склад осіб, за участі яких має проводитися судовий розгляд.

Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що в обвинувальному акті не наведено чіткого формулювання обвинувачення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на допущену невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор вказує, що формулювання обвинувачення є конкретним, а обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.ст.110, 291, 293 КПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ОСОБА_6 в інтересах потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Так, представник потерпілих ОСОБА_6 зазначає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Представник потерпілих ОСОБА_6 вказує, що злочин, передбачений ч.4 ст.296 КПК України є кримінальним правопорушенням, де обов`язковою ознакою є грубе порушення громадського порядку, а судом 1 інстанції в оскаржуваній ухвалі не ззначено, які саме елементи складу інкримінованого кримінального правопорушення відсутні у формулюванні обвинувачення.

На думку представника потерпілих ОСОБА_6 мотиви, якими суд обґрунтував своє рішення не передбачені кримінальним процесуальним законодавством та оскаржуваним рішенням суду порушено і право обвинуваченого ОСОБА_12 щодо швидкого судового розгляду, адже відповідно до ст.28 КПК України розумність строків є однією з найважливіших засад кримінального провадження.

Представник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 та ПП «Дніпрокомплект» в особі директора ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник ОСОБА_9 посилається на допущену невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Представник ОСОБА_9 зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме елементи складу інкримінованого кримінального правопорушення відсутні у формулюванні обвинувачення.

На думку представника ОСОБА_9 , обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.ст.110, 291, 293 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_15 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Сторона захисту вважає, що твердження апеляційних скарг є невмотивованими, направленими на введення суд апеляційної інстанції в оману, та не підтверджуються фактичними обставинами кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_15 зазначає, що суд першої інстанції дійшов аргументованого та обґрунтованого висновку про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_13 , представників потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які просили апеляційні скарги задовольнити, ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_14 , які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, представників потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора, представників потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про допущені судом першої інстанції невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_12 .

Відповідно до вимог п.п.2, 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з положень п.4 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначена правова кваліфікація закону та формулювання обвинувачення, не зазначені анкетні відомості кожного обвинуваченого, потерпілого, тощо.

Суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався з урахуванням наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Обвинувальний акт містить анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ПП «Дніпрокомплект» в особі ОСОБА_11 . Виходячи із викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, майнова шкода вказаним правопорушенням не завдана.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявну суперечність в обвинувальному акті в частині наведення потерпілого юридичної особи та відображення даних про те, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана, оскільки суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вправі вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ч.1 ст.458 КПК України, висновки Верховного суду України, викладені у його ухвалах, у випадках, передбачених ч.2 ст.455 і ч.2 ст.456 цього Кодексу, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.

Колегія суддів звертає увагу на неврахування судом першої інстанції правової позиції Верховного суду України, викладену в постанові суду від 24 листопада 2016 року №5-328-кс16 при вирішенні питання відповідності обвинувального акту вимогам закону, а саме встановлення відсутності в останньому чіткого обвинувачення.

Вказаною постановою зазначено, що суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Висновки суду першої інстанції в частини відсутності в обвинувальному акті викладення чіткого обвинувачення не є конкретними та не вбачається наявних перешкод, з урахуванням реалізації права прокурора відповідно до ст.ст.338, 339 зміни та доповнення обвинуваяенні в суді, як обвинуваченому, так і його захисникам в реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують, у зв`язку з чим суд не позбавлений можливості проводити судовий розгляд відносно ОСОБА_12 , оскільки сформульоване обвинувачення відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412 і ст. 415 КПК є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий розгляд.

Колегія суддів вважає, що доводи в апеляційних скаргах прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, представників потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про скасування ухвали суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення питання про повернення обвинувального акта прокурору, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 і ПП «Дніпрокомплект» в особі директора ОСОБА_11 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4