АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0003186 та № 0000734 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В апеляції:
- прокурор, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років та 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначення міри покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином не вмотивував. Вказує на те, що ОСОБА_7 в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, 09.03.2016 року, обвинувальний акт направлено до Бабушкінського районного суду, де на теперішній час триває судовий розгляд, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, суспільно корисною працею не займається.

- захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення. Призначити ОСОБА_7 , покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує на те, що ОСОБА_7 , повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в матеріалах справи міститься копії свідоцтва про народження дітей, та копію свідоцтва про шлюб, має позитивну характеристику з місця проживання.

- обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, вважає, що вирок суду було винесено дуже суворо, незаконно, доводи сторони захисту не були прийняті до уваги.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати понесені на залучення експерта в розмірі 376,20 гривень.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Цим вироком ОСОБА_7 , визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

26 липня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, прибув до гаражу, який розташований в рахунку зліва направо за № НОМЕР_1 та знаходиться поблизу будівлі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по вул. Паторжинського, 18-А у м. Дніпро. Далі ОСОБА_7 , перебуваючи в зазначеному місці та в зазначений час, побачив гараж, який зачиняється на пластикові двері-ролети та який належить потерпілому ОСОБА_10 , та визначив майно останнього, яке знаходиться у приміщенні вказаного гаражу, як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи в зазначеному місці та в зазначений час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, повернув ручку дверцят-ролет, які закривають вказаний гараж, відчинивши їх та потрапив у середину гаража. Потім ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , заволодів майном останнього, а саме: ручна мийка марки «KARCHER» чорно-жовтого кольору вартістю 3059, 49 грн.; автомобільна передня фора марки «Audi» вартістю 550 грн.; дитяча іграшка корабель марки «Sea Life» упакована у картонну коробку біло-голубого кольору вартістю 390 грн.; дитяче крісло-гойдалка молочного кольору для закачування, упаковане у коробку білого кольору вартістю 599,25 грн.; принтер марки «Epson» чорного кольору, який друкує кольоровими чорнилами вартістю 1477, 700 грн., всього на суму 6076 гривень 44 копійки. Після чого ОСОБА_7 , доводячи розпочатий злочин до кінця, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 08.09.2016 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, прибув до гаражу № НОМЕР_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, перебуваючи в тому місці та в зазначений час, підійшов до гаражу, який зачиняється на металеві двері та який належить потерпілій ОСОБА_11 та визначив майно яке знаходиться в гаражі, як об`єкт свого злочинного посягання. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь приготовленого для вчинення злочину знаряддя, а саме домкрату, роздвинув двері, які закривають вказаний гараж та потрапив у приміщення гаража, де побачив килим вовняний коричневого кольору розміром 3х4, чоловічий механічний годинник марки «Orient», пилосос марки Philips Vitall 373, які визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого ОСОБА_7 виніс вищевказане майно з гаражу, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , всього на загальну суму 5420 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , майнову шкоду на загальну суму 5420 гривень 00 копійок.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, думку захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який уточнив вимоги своє апеляційної скарги, підтримав доводи і вимоги свого захисника, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання в сторону пом`якшення, а також заперечував проти апеляційної скарги прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесені апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинена повторно.
Так як, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вирокута кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, у апеляційних скаргах прокурора, захисника та обвинуваченого, а також інших учасників процесу не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування кримінального закону з підстав невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_7 ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також доводи сторони захисту обвинуваченого і його захисника щодо несправедливості призначеного покарання обвинуваченому через суворість, колегія суддів, вважає необґрунтованими та безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За положеннями ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується, перебуває з 1999 року на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: соціалізований розвиток поведінки, однак згідно висновку експерта № 242 від 26.10.2016 міг та може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які судом віднесенні до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та конкретних обставин їх вчинення, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України мінімального значення.

Призначене покарання ОСОБА_7 у вироку суду, в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65, КК України, оскільки на переконання колегії суддів, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав вважати його суворим чи м`яким, не вбачається. Підстав для застосування ст.69 та ст. 75 КК України, не встановлено.

Щодо посилання прокурора на наявність обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 289 КК України, який розглядається в суді, як на обставину, що є підставою для призначення останньому по даній справі більш суворого покарання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в даному кримінальному провадженні зазначений прокурором обвинувальний акт не розглядається. Окрім того, за приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку в частині покарання ОСОБА_7 , з мотивів, наведених в апеляційних скаргах прокурора, захисника та обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального і кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку суду, в кримінальному провадженні не виявлено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального та процесуального закону і на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з дня отримання копії ухвали.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4