УХВАЛА

27 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської області,
громадянки України, зареєстрованої та проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 .
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишений без розгляду. Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 2000 грн.
За доводами апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин злочину, правильності кваліфікації дії обвинуваченої та призначеного ОСОБА_5 покарання, вважає, що судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду її цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та необґрунтовано частково задоволено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.
Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції, залишаючи її цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди без розгляду, не дав належної оцінки чекам на ліки, чекам на придбання бензину, її медичній картці, листку непрацездатності, які підтверджують те, що дії обвинуваченої призвели до понесення нею певних витрат.
Вона не погоджується з висновком суду про те, що відсутність її імені та прізвища в чеках не підтверджує того факту, що саме нею було придбано лікарські засоби та понесені витрати, оскільки чеки містять відомості про час та місце їх придбання, ціну та найменування товарів, а відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» пред`явлення розрахункового документу засвідчує факт купівлі продажу товарів особою, яка його пред`являє, тобто саме нею. У зв`язку з чим, апелянт вважає, що висновок суду про те, що товарні та фіскальні чеки не є належними доказами так як вони не персоніфіковані, є помилковим.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що суд незаконно відмовив їй у відшкодуванні транспортних витрат на бензин, мотивуючи це тим, що у її власності не перебуває жодний транспортний засіб. Вона зазначає, що суд не врахував той факт, що в її користуванні перебуває автомобіль брата, на якому після нанесення ОСОБА_5 їй тілесних ушкоджень, вона добиралась до відділу поліції та на якому протягом двох тижнів її син відвозив до лікарні, оскільки вона проходила амбулаторне лікування. Апелянт звертає увагу на те, що вона була змушена їздити до лікарні саме на автомобілі, оскільки самостійно пересуватись їй було важко.
На думку апелянта, висновок суду про часткове задоволення її цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди є незаконним. Вона зазначає, що суд не мотивував, чому на її користь необхідно стягнути лише 2000 грн., а не всю суму, вказану в позовній заяві. Потерпіла звертає увагу на те, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції не повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину щодо неї та тяжкість понесеного морального страждання. Крім того, потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що захисник обвинуваченої ОСОБА_7 в судових засіданнях, порушуючи клятву адвоката та етику, неодноразово в зневажливій формі принижував її, посилався на обставини, які ніколи не мали місце.
Апелянт також просить виключити з вироку суду недостовірну інформацію щодо неї та вилучити посилання на вигадані прізвища. На підтвердження своїх доводів щодо спростування недостовірної інформації, апелянт долучила характеристику за місцем проживання, яка підписана сусідами та головою правління житлового кооперативу, відповідно до якої вона характеризується позитивно.
В своїх запереченнях обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що апеляційна скарга потерпілої є необґрунтованою, а тому не може бути задоволеною.
Вона вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що потерпілою не надано належних доказів щодо понесених нею витрат на придбання ліків та транспортні витрати. Крім того, обвинувачена зазначає, що розмір заявленої моральної шкоди не відповідає тій шкоді здоров`ю та душевним стражданням, які нібито позивач зазнала.
Обвинувачена звертає увагу на те, що в конфлікті, який виник між нею та потерпілою, винна саме потерпіла, яка і розпочала свару та бійку. Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_8 зловживає своїми правами, твердження про її тяжкі захворювання є вигадкою, оскільки відповідно запису в медичній картці ОСОБА_8 остання наступного дня після її нібито побиття, звернулась до лікаря, при цьому від госпіталізації вона відмовилась.
Обвинувачена звертає увагу на те, що відповідно до листка непрацездатності, її хвороба тривала з 09 липня по 15 липня 2015 року, а більша частина ліків, які зазначені в чеках та які лікарем не були призначені, куплені потерпілою набагато пізніше терміну її хвороби. Крім того, вона не погоджується з доводами потерпілої про відшкодування їй витрат протягом декількох місяців на бензин, оскільки діагноз та вид лікування не вказує на необхідність поїздок на автомобілі до лікаря.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2015 року в 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 знаходилась на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , в цей час на перший поверх даного будинку спустилася на ліфті раніше відома їй ОСОБА_8 . Побачивши, як ОСОБА_8 вийшла з ліфту, ОСОБА_5 нічого не пояснюючи, відчуваючи до ОСОБА_8 раптово виниклу неприязнь, підійшла до останньої та почала наносити їй удари руками по обличчю, після чого однією рукою схопила за шию, а іншою продовжила наносити удари по обличчю та тілу ОСОБА_8 . Потім, поваливши ОСОБА_8 на підлогу, ОСОБА_5 продовжила наносити останній тілесні ушкодження ногами, наносячи удари в область тулуба, завдавши ОСОБА_8 в загальній кількості не менш 8-9 ударів та заподіявши останній легкі тілесні ушкодження.
Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку якої підтримав прокурора, обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти її задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Висновки суду в частині доведення винуватості особи та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 вищевказаної норми закону передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Водночас, за змістом ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип закріплений в ст. 91 КПК України, відповідно до якої у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_8 , колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість прийняття рішення за позовом про стягнення матеріальної шкоди.
Таке рішення дає можливість потерпілій ОСОБА_8 ще раз звернутись в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення матеріальної шкоди, надавши необхідні докази на підтвердження позовних вимог.
Судом апеляційної інстанції була досліджена надана потерпілою медична документація та оригінали документів, на підтвердження придбання лікарських препаратів та інших необхідних медичних предметів.
Оскільки товар, вказаний в чеках не співпадає з призначенням лікаря, колегія суддів позбавлена можливості прийняти рішення по суті позову.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово медичної експертизи від 18 січня 2016 року.
В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що внаслідок вчинення обвинуваченою злочину щодо неї вона отримала травми, що в їх сукупності призвели до розладу її здоров`я, яке не відновила до цього часу. Потерпіла пояснила, що відчувала і відчуває моральні страждання не тільки від фізичного болю, але й від усвідомлення того, що від отриманих в результаті вчинення обвинуваченою злочину травм її фізичні можливості на довготривалий проміжок стали обмеженими, що призвело до порушення нормального перебігу її життя.
При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції не достатньо врахував обставини справи, характер та обсяг страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла ОСОБА_8 , стан її здоров`я, кількість вимушених змін у її життєвих стосунках (їх тривалість, можливість відновлення), внаслідок чого визначений судом розмір грошового відшкодування за моральну шкоду виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості є занижений, явно не співмірний із заподіяною шкодою.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, в цій частині вирок суду підлягає зміні з прийняттям рішенням про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 5000 грн., що не виходитиме за розумні межі, є справедливим та таким, що відповідатиме моральним стражданням потерпілої, які вона відчувала після заподіяння їй тілесних ушкоджень.
Крім того, в апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить виключити з тексту вироку завідомо недостовірну інформацію про її негідну поведінку щодо обвинуваченої, оскільки, на її думку, таке твердження принижує її честь та гідність.
Колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч. 5 ст. 95 КПК України особа дає показання щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції, допитавши безпосередньо обвинувачену ОСОБА_5 , зазначив показання останньої у вироку суду так, як вони були надані обвинуваченою. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що викладені у вироку суду показання ОСОБА_5 ніяким чином не принижують честь та гідність потерпілої ОСОБА_8 . Показання ОСОБА_5 є доказом, який підлягав оцінці судом, а тому суд їх виклав у вироку в прийнятній для сприйняття формі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову та часткового задовольнити апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, змінити в частині стягнення моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3