АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/515/17 Справа № 695/2235/17 Категорія: ст. ст. 181, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 07 жовтня 2017 року включно, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Золотоніського району Черкаської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, працює робочим у ФГ "Єгор", притягнутий до кримінальної відповідальності за вироком Шевченківського районного суду м. Києва 22 березня 2017 року за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, вирок законної сили не набрав,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України,

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_10 08.08.2017 р. звернулась до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000930 від 06 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Клопотання погоджено прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 05.08.2017 р. близько 02.00 год., перебуваючи на території подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на особисте незаконне збагачення, повторно, таємно, умисно, шляхом вільного доступу незаконно заволодів мотоциклом марки «Іж Юпітер-5», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальної шкоди.

07.08.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами: підозрюваний ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна.

Крім цього, підозрюваний може чинити тиск на потерпілого, оскільки до часу вчинення злочину мав із ним певні контакти, що надає йому можливість чинити на нього як психологічний, так і фізичний вплив, незаконного впливати на свідків, знищити або переховати не віднайдені слідством предмети, здобуті злочинним шляхом, переховуватись від органів досудового розслідування і суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до порушень громадського порядку. При цьому в підозрюваного немає стійких соціальних зв`язків, адже останній не одружений, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно.

Крім того, після вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, він поїхав до своїх родичів, та в подальшому поведінка останнього була направлена на ухилення від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим перебував у розшуку.

На даний час органами досудового розслідування проводиться комплекс слідчих дій, спрямованих на встановлення та відпрацювання осіб, які причетні до цього кримінального правопорушення та інших аналогічних злочинів в Золотоніському районі. Крім цього, в ході розслідування ОСОБА_7 перевіряється на предмет причетності до розслідуваних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням транспортних засобів, вчинених в м. Золотоноша та Золотоніському районі, а тому, перебуваючи на волі, останній може незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленні істини у кримінальних провадженнях та відшукуванні викрадених транспортних засобів.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 07 жовтня 2017 року включно, з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області, прокуратури та суду за першою вимогою; цілодобово перебувати за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 ; цілодобово носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання разом з батьками, де зареєстрований, має постійне місце роботи, виконує всі вимоги слідчого, адже жодних доказів неявки на виклик слідчого суду не надано.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2017 р. та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що наявність постійного місця проживання підозрюваного, позитивної характеристики за місцем свого проживання, є недостатнім підтвердженням позитивної репутації підозрюваного, та не спростовує висновків про наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з його боку, а також не враховано ступінь тяжкості та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчим суддею не надано належної оцінки характеристиці, наданій органом досудового розслідування, згідно з якою за місцем проживання підозрюваний характеризується негативно, схильний до вчинення крадіжок та на даний час офіційно не працює.

Також не враховано, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2017 р. за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України, тобто за вчинення аналогічних злочинів. При цьому підозрюваний звільнений з під варти в залі суду з визначенням запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу. ОСОБА_7 умови вказаного запобіжного заходу порушив, що свідчить про стійку антигромадську спрямованість особистості підозрюваного та необхідність ізоляції останнього від суспільства. Вчинення аналогічного злочину у недалекому минулому свідчить про те, що ОСОБА_7 гуманного ставлення держави до себе не оцінив та на шлях виправлення не став.

При ньому, підозрюваний викрав та керував транспортним засобом, навіть не маючи посвідчення водія, що могло призвести до спричинення ДТП, завдання шкоди невизначеному колу осіб, та свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності підозрюваного.

Також слідчим суддею не надано належної оцінки, що в ході проведення досудового розслідуванні кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України, останній переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим перебував у розшуку з 28.09.2016 по 05.12.2016, та відносно нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні, підтримавши подану апеляційну скаргу, вказав, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності та перешкоджати судовому провадженню.

Підозрюваний та його захисник просили відхилити апеляційну скаргу прокурора. Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

Колегія суддів вбачає, що слідчий у клопотанні та прокурор в засіданні не наводять достатніх мотивів на обґрунтування того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у справі, ухилятися від слідства й суду, а також ними не зазначено підстави для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, та у чому полягає винятковість цього випадку.

У своїй ухвалі слідчий суддя слушно врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де зареєстрований та проживає з батьками; має постійне місце роботи, виконує всі вимоги слідчого. Твердження прокурора про те, що підозрюваний не працює спростовується характеристикою ФГ «ЄГОР» від 20.07.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_7 згідно з наказом № 12/1 від 18.07.2017 р. прийнятий на роботу по спеціальності слюсар з обслуговування техніки (а.с. 36).

Лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що є посилання у апеляційній скарзі прокурора, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також немає об`єктивних даних про те, що підозрюваний впливає або буде впливати на свідків чи потерпілого при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку.

Посилання прокурора щодо ухвалення обвинувального вироку відносно підозрюваного, згідно з яким йому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, умови якого були ним порушенні, колегія суддів відхиляє, не вбачаючи їх такими, які можуть впливати на думку суду щодо наявності підстав застосування найбільш суворого запобіжного заходу, адже стосуються іншого кримінального провадження, поведінка підозрюваного в якому не може обґрунтовувати наявність ризиків, які б давали достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перебування підозрюваного у розшуку з 28.09.2016 р. по 05.12.2016 р. в іншому кримінальному провадженні, про що вказує прокурор в апеляційній скарзі, також не може об`єктивно свідчити про спроби підозрюваного в цьому кримінальному провадженні переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, документального підтвердження фактів порушення підозрюваним умов домашнього арешту також немає.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 07 жовтня 2017 року включно, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання слідчого.

Виходячи з цього, колегія суддів вбачає, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволені клопотання слідчого і застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 07 жовтня 2017 року включно, до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :