05.07.17

Провадження № 1-КП/200/29/17
05 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, так як не відпали ризики, а саме з урахуванням інкримінованого злочину , за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також іншим чином перешкоджати розгляду справи.
Заперечував проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт.
У суді захисник ОСОБА_4 вказав, що висловить свою думку про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 тільки після розгляду його клопотання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, яке до суду надійшло першим. З приводу свого клопотання про зміну запобіжного заходу, висловить свою позицію після надання можливості оскарження дій головуючого під час розгляду справи щодо ОСОБА_5 та прийнятих судом рішень.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала думку прокурора та заперечувала проти клопотання захисника та зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; дані щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа та інші відомості.
Частиною 2 п.4 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду від 17 травня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 липня 2017 року, включно.
При цьому судом при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, а також перешкоджати розгляду справи по суті.
Вказані ризики, а саме ризик можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду та ризик перешкоджання кримінальному провадженню, на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.
Так, ОСОБА_5 звинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, що спричинило загибель людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років.
Тобто, суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини та серйозність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду.
Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, за місцем реєстрації не мешкає, не одружений, тобто міцних соціальних зв`язків не має, а також враховуючи стадію судового провадження, коли судом не отримані результати проведених перевірок з приводу заяв обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 недозволених методів проведення досудового розслідування із застосуванням насилля з боку працівників правоохоронних органів, а тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 може перешкоджати розгляду кримінального провадження.
А тому, з урахуванням вищенаведеного та стадії судового провадження, суд вважає, що підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який, не вбачається й не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.
Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт у визначений час, вислухав учасників процесу, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає.
Так, згідно поданого захисником клопотання, яке надійшло до суду 30 червня 2017 року, захисник просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби із визначенням відповідних обов`язків.
В обґрунтування своїх доводів в цьому клопотанні захисник вказує на те, щозважаючи на те, що судове слідство знаходиться на завершальній стадії, допитані всі свідки, проведені експертизи, а стосовно ОСОБА_9 відкрито кримінальне провадження з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та проводиться досудове слідство, а тому вважає, що на даний час відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 може впливати на хід судового слідства і перешкоджати встановленню істини по справі, чи продовжувати займатися злочинною діяльністю. Крім того зазначив, що ОСОБА_5 раніше не судимий, ніколи не притягався до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності, не перебував та не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, позитивно характеризується за місцем проживання та місце роботи, навчається та є студентом, а також просив суд врахувати стан здоров`я ОСОБА_5 , так як до нього співробітники міліції застосовували фізичні побої, знущання і тортури, про що свідчить порушення кримінального провадження за даним фактом.
Зазначив, що мати обвинуваченого - ОСОБА_8 поручається за належну поведінку обвинуваченого та його явку до суду за викликом, зобов`язується за першою необхідністю доставили його до правоохоронних органів у разі такого виклику, та гарантує його перебування за місцем проживання її та дідуся за адресою: АДРЕСА_3 .
Вважав, що після спливу певного проміжку часу ( досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження тримання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішення про наявність іншої обставини ( підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Вказав, що продовження терміну тримання під вартою може бути виправданою тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, як зазначено у п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України».
Суд вважає, що на стадії судового провадження, встановлені судом ризики переховування обвинуваченого від суду та можливість перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, що на цей час продовжують існувати та існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
При цьому, доводи захисника ОСОБА_4 , викладені в клопотанні про те, що на цей час, з урахуванням закінчення з`ясування всіх обставин справи та порушення кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , а також враховуючи особистість ОСОБА_5 , який на обліках у лікарі нарколога та психіатра не знаходиться, раніше не судимий, навчається, його позитивні характеристики й стан здоров`я, відпала необхідність його продовження тримання під вартою, суд не може розцінювати як підставу для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, так як вищезазначені доводи, з урахуванням обставин інкримінованого обвинуваченому злочину, не свідчать про наявність у ОСОБА_5 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду, а питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів по справі суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Крім того, судом під час розгляду кримінального провадження, не встановлено вагомих обставин, які б свідчили про неможливість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням його стану здоров`я, на що наголошував в своєму клопотанні захисник, оскільки відповідних офіційних даних про те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, відсутні.
Доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що мати обвинуваченого - ОСОБА_10 зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, та перебування останнього за місцем її проживання та її дідуся в м.Павлоград, суд не приймає, так як вищезазначені обставини мали місце й при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також ОСОБА_8 є свідком у даній справі, а тому вказані обставинине зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Аналізуючи доводи захисника ОСОБА_4 про те, що після спливу певного проміжку часу, а саме проведення досудового розслідування та судового розгляду, обґрунтована підозра у вчинення інкримінованого злочину, не може бути виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а таке продовження може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України», як підстава для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, суд вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України, шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, а не матеріалів, які характеризують кримінальне провадження або виключно з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимогу публічного інтересу, які в даному випадку, переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, вчинене проти життя та здоров`я особи, що спричинило загибель людини.
Також, при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , судом було встановлено ряд вищезазначених ризиків та інших обставин, які лише у своїй сукупності стали підставою для продовження саме такого запобіжного заходу.
Тобто, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності, відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_5 , а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, й такий, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду.
На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотанні захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 331, 350 КПК України, - суд,-
Задовольнити клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу на 60 днів.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 вересня 2017 року, включно.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1