Справа № 706/235/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження №0000097 від 15 лютого 2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня, тимчасово не працююча, неодружена, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судима: 1) 30.05.2006 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 -х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, звільнена від відбування покарання 07.07.2008 року постановою Христинівського районного суду від 27.06.2008 року по закінченню іспитового строку; 2) згідно вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 03.12.2010 року була засуджена за ч. З ст. 187 КК України до 3 - х років позбавлення волі з конфіскацією ? майна, покарання відбувала в Уманській ВК № 129, звільнена 01.06.2012 року умовно - достроково на не відбутий строк 8 місяців 19 днів постановою Уманського міськрайонного суду від 24.05.2012 року, вказана судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, паспорт НОМЕР_1 виданий Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області 21 травня 2005 року.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, встановив: ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за злочин проти власності, судимість у встановленому законом порядку за який не знята і не погашена, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила і знову вчинила новий умисний аналогічний злочин.

05 лютого 2017 року близько 11 години 00 хвилин в с. Кузьмина Гребля Христинівського району Черкаської області, правомірно, з дозволу господаря, перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно і цілеспрямовано, під приводом відрахування « частини грошових коштів для подальшого придбання спиртного і продуктів харчування, взяла з рук ОСОБА_7 грошові кошти в суму 800 гривень 00 копійок, які йому належать, після чого вона, шляхом обману і зловживання довірою останнього, запевнила його, що гроші йому повернула, а сама привласнила грошові кошти та непомітно помістила собі в кишеню одягу та таким чином заволоділа грошовими коштами в суму 800 гривень 00 копійок, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого викраденими грошима розпорядилась на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, безастережнно визнала факт і обставини вчинення злочину, розкаялася у вчиненому та просила суд про поблажливість до неї. Окрім того, обвинувачена дала покази, що 05 лютого 2017 року, з дозволу господаря, перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно і цілеспрямовано, під приводом відрахування частини грошових коштів для подальшого придбання спиртного і продуктів харчування, взяла з рук ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 800 гривень 00 копійок, які йому належать, після чого вона, запевнила його, що гроші йому повернула, а сама привласнила грошові кошти та непомітно помістила собі в кишеню одягу.

В судовое засіданні потерпілий ОСОБА_8 не зявився надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутності та повідомив суд що йому була добровільно відшкодована матеріальна шкода обвинуваченою. Окрім визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується іншими добутими під час досудового розслідування доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорювалися. У зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України вважає за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням показань обвинуваченої та письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченої, проти чого не заперечували учасники судового провадження. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, дослідивши надані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинена повторно.

Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченої, а саме суд враховує дані, які характеризують обвинувачену, спосіб її життя, обставини, що пом`якшують її відповідальність - це повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлено, а тому суд вважає за необхідне, з урахуванням принципу доцільності покарання, призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, однак обвинувачена критично оцінює свої дії, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання, має на утриманні малолітню дитину і дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість застосувати відносно ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбуття основного покарання з випробуванням, таке покарання є достатнім для її виправлення та перевиховання.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні. Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,- ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти назасуджену наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1