Справа № 464/2014/17
пр.№ 1-кп/464/176/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.04.2017 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 30.01.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 10.09.2009 року вироком Сихівського районного суду м.Львова за ч.2 ст. 186 КК України до покарання 4 роки позбавлення волі, покарання відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 29.01.2017 року, близько 19 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , спричинив сімейний конфлікт з цивільною дружиною ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останньою було викликано працівників патрульної поліції.

За вищевказаною адресою, з приводу даного повідомлення ОСОБА_6 , прибули працівники Управління патрульної поліції м. Львова у складі інспекторів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які виконували покладені на них обов`язки, щодо охорони громадського порядку на підставі Закону України «Про національну поліцію», які зайшли у квартиру АДРЕСА_3 .

В подальшому, ОСОБА_3 29.01.2017 року, близько 19 год., знаходячись у коридорі вищевказаної квартири, на законні вимоги працівників патрульної поліції, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , щодо припинення його протиправних дій відносно ОСОБА_6 не відреагував, продовжив свої протиправні дії, та почав чинити опір працівникам поліції, який виражався в тому, що ОСОБА_3 нецензурно висловлювався в сторону працівників поліції, чинив активну фізичну протидію, під час того як інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 намагався застосувати до нього спецзасіб «кайданки», в ході чого застосував фізичну силу до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Окрім цього, 29.01.2017 року, близько 19 год. ОСОБА_3 , знаходячись у коридорі квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень працівникам Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , під час того як вони виконували покладені на них службові обов`язки по охороні громадського порядку, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», штовхнув патрульного ОСОБА_7 в тулуб, після чого цілеспрямовано наніс руками та ногами удари в область нижньої губи, в область правої кисті та тулубу останнього, після чого наніс працівнику патрульної поліції ОСОБА_5 декілька ударів руками та ногами в область правої кисті, чим заподіяв працівникам поліції, згідно висновку експерта, легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав аналогічні пояснення. У вчиненому розкаюється та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, на адресу суду надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності вказаного потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, сімейний стан та майновий стан обвинуваченого, посередню характеристику за місцем проживання, за наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, за відсутності обставин, що його обтяжують, зміст досудової доповіді інспектора Сихівського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі, у межах, установлених у санкції інкримінованих статтей.
Остаточне покарання суд визначає ОСОБА_3 за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, більш суворим за злочин, передбачений ч.2 ст. 345 КК України.
Крім того, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України, належить застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання
- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки :
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1