Справа № 204/7855/16-к
Провадження № 1-кп/204/537/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 18 грудня2014 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка Запорізьської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації, солдата у військовій частині НОМЕР_1 , неодруженого, з середньо освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
15 серпня 2014 року наказом № 167 командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду кулеметника 1 відділення 1 взводу 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
28 серпня 2014 року солдата ОСОБА_4 було госпіталізовано до Дніпропетровської міської багатопрофільної клінічної лікарні № 4, з якої останній 29 серпня 2014 року був виписаний та повинен був повернутися до військової частини НОМЕР_1 .
Однак, 29 серпня 2014 року після завершення лікування солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно до розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 25 листопада 2016 року, тобто понад один місяць.
25 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність своїх дій прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, 29 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в порушення вимог ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від військової служби до 25 листопада 2016 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив всі фактичні обставини справи, глибоко каявся, просив суд суворо не карати та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначив, що має позитивні настанови на життя, має цивільну дружину, займається сільським господарством, раніше закон не порушував.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним на час проведення мобілізації та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді кулеметника 1 відділення 1 взводу 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у званні «солдат», 29 серпня 2014 року не з`явився на службу без поважних причин та ухилявся від військової служби до 25 листопада 2016 року, тобто понад один місяць, та його дії кваліфікуються за ч.3 ст.407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць вчинене військовослужбовцем.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.
Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
ОСОБА_4 раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-псхіатра не перебуває, відповідно до характеристики за місцем служби, характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, проте займається сільським господарством.

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Разом з тим, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, вчинив злочин вперше, за місцем проходження військової служби має позитивну характеристику, офіційно не працевлаштований, але займається сільським господарством, має цивільну дружину, що у сукупності свідчить по його позитивні настанови на життя, дійшов до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1