Справа № 357/3599/16-к
У Х В А Л А
25 березня 2016 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 29.02.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000057 від 06.01.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
22.03.2016 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000057 від 06.01.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. В скарзі зазначено, що за заявою ОСОБА_3 , яка надійшла до Білоцерківського ВП, ним були викладені факти про те, що державний виконавець та начальник МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно прийняли рішення про зниження відрахувань з усіх видів доходів ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу на його користь, встановлених рішенням Рокитнянського районного суду Київської області. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000057 від 06.01.2016 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст.364 КК України. 15.01.2016 року скаржник був допитаний слідчим СВ Білоцерківського ВП в якості свідка. 21.01.2016 року на ім`я старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 скаржником була подана заява про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженню. Після чого, на його адресу слідчим був направлений супровідний лист датований 22.01.2016 роком з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого. 11.03.2016 року скаржником у поштовому відділенні було отримано повідомлення про закриття кримінального провадження, яке датоване 01.03.2016 року з додатком копії постанови про закриття кримінального провадження за підписом старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП з Київській області ОСОБА_5 . Ознайомившись з постановою про закриття кримінального провадження, скаржник переконаний, що дана постанова являється незаконною, передчасною та такою, що постановлена з порушенням норм КПК України та грубим порушенням його прав, як потерпілого, що передбачені ст.56 КПК України та Конституції України. Всі викладені обставини старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП з Київській області ОСОБА_5 , котрим проводилось досудове розслідування, збір доказів по кримінальному провадженні - викладені недостовірно в супереч існуючим та чинним нормам кримінального процесуального закону, якими в першу чергу закріплено основні засади законності прийняття рішень органами досудового розслідування, зокрема верховенство права, законність, рівність перед законом, всебічність, повнота, об`єктивність та неупередженість дослідження доказів. З огляду на вказане органом досудового розслідування було допущено порушення діючих норм, а саме: ст.ст.7-10, 56, 85, 91, 92, 94 КПК України. В порушення вимог КПК України, слідчим не були проведені почеркознавчі експертизи по листам від 01.07.2015 року за №17747 та від 07.07.2015 року за № 9112 за підписом начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_7 . Також слідчий не здійснив ознайомлення скаржника, як потерпілого з матеріалами кримінального провадження та не було проведено багато інших процесуальних дій по даному кримінальному провадженні. Згідно з вимогами ст. 92 КПК України, обов`язок доказування вказаних обставин за винятком доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на слідчого, прокурора та в установленим цим Кодексом випадках - потерпілого. В даному випадку такий обов`язок покладався на слідчого, який під час розгляду матеріалів кримінального провадження у відповідності до ст. 93 КПК України, де зазначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення таких процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Таким чином, слідчий під час розгляду матеріалів кримінального провадження повинен був перевірити всі обставини по факту зловживання службовим становищем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про безпідставне прийняття рішення про зниження відрахувань з усіх видів доходів ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу на користь ОСОБА_3 встановлених рішенням Рокитнянського районного суду Київської області. Скаржник просив суд скасувати постанову старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000057 від 06.01.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_9 та його представник захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали за викладених в ній обставин та просили суд скасувати постанову старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000057 від 06.01.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 та прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури до суду не з`явилися. Про день та час розгляду скарги в суді були належним чином повідомлені. Причину неявки до суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду скарги та узгоджується зі ст. 306 ч. 3 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за № 0000057 від 06.01.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, суд дійшов до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

В ході досудового розслідування слідчим було допитано свідка ОСОБА_7 (а.с. 67-68 кримінального провадження), яка вказувала, що працює начальником МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ. Дати відповідь на питання, чому державний виконавець ОСОБА_6 прийняла 11.08.2015 року рішення про зниження стягнення із ОСОБА_8 з 50 % до 20 % вона не може. Допитана як свідок ОСОБА_10 (а.с. 71-73 кримінального провадження) показала, що ОСОБА_6 це її донька. Останній часом вона ( ОСОБА_6 ) працювала у МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ державним виконавцем. Звільнилася у 2015 році і після цього поїхала відпочивати до Єгипту, де залишилася проживати. По телефону повідомляла, що найближчим часом не збирається повертатися до України. З приводу її роботи свідку нічого невідомо.

В ході досудового розслідування також встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13.08.2012 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, яка була завдана ОСОБА_3 внаслідок ДТП, винуватцем якої був ОСОБА_8 , в результаті якої ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження та рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22.04.2014 частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про стягнення з останнього моральної шкоди (а.с. 34-35, 11 кримінального провадження). На підставі виконавчого листа Рокитнянського районного суду Київської області від 13.08.2012 року старшим державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 05.12.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35668925 по стягненню із ОСОБА_8 та користь ОСОБА_3 боргу в сумі 116 640,49 грн. Після проведення ряду виконавчих дій, спрямованих на встановлення та пошук майна боржника ОСОБА_8 для забезпечення стягнення боргу, 02.07.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_8 , в якій державним виконавцем ОСОБА_6 визначено розмір щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_8 в розмірі 50% для погашення боргу перед ОСОБА_3 . Вказану постанову направлено до ПрАТ «Росава», працівником якого являється ОСОБА_8 (а.с. 28-29 кримінального провадження). 26.08.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 винесено аналогічну постанову, яку для виконання направлено до УПФУ в м. Біла Церква. (а.с. 32). 11.08.2015 державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_8 , в якій державним виконавцем ОСОБА_6 визначено розмір щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_8 в розмірі 20% для погашення боргу перед ОСОБА_3 (а.с. 6). Із ОСОБА_8 проводилось утримання в рахунок погашення боргу перед ОСОБА_3 в розмірі 50% від заробітної плати з серпня 2014 року по червень 2015 року, а стягнення в розмірі 20% від заробітної плати проводилися із вересня 2015 року по теперішній час. За липень-серпень 2015 року утримання із заробітної плати ОСОБА_8 не проводилось, що вбачається із довідки про доходи ПрАТ «Росава» (а.с. 60). із ОСОБА_8 проводилось утримання в рахунок погашення боргу перед ОСОБА_3 в розмірі 50% від пенсії з жовтня 2014 року по липень 2015 року, а стягнення в розмірі 20% від заробітної плати з жовтня 2015 року по теперішній час. За серпень-вересень 2015 року утримання з пенсії ОСОБА_8 не проводилось відповідно до довідки УПФУ в м. Біла Церква від 11.02.2016 року за № 1968/04.

Досудовим слідством встановлено, що державним виконавцем ОСОБА_6 , з незрозумілих причин, в порушення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», безпідставно прийнято рішення про зменшення розміру утримань із усіх видів заробітку боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 , на які останній мав законне право, з 50% до 20%. Цей факт зазначив слідчий у оскаржуваній постанові.

Кримінальне провадження № 0000057 від 06.01.2016 року було порушено за заявою ОСОБА_3 про те, що державний виконавець МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно прийняла рішення про зниження відрахувань з усіх видів доходів ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу на користь ОСОБА_3 , встановлених рішенням Рокитнянського районного суду Київської області, правова кваліфікація ч. 1 ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 364 КК України зловживання владою або службовим становищем це умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Слідчим було встановлено, що дії державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_6 дійсно хоч і завдали шкоди охоронюваним правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 , але сума завданої йому шкоди внаслідок таких дій ОСОБА_6 значно менша, ніж та, що встановлена в диспозиції ч. 1 ст. 364 КК України, яка на момент вчинення цих дій складала 60 900 грн., тому слідство приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, про що зазначено у постанові про закриття кримінального провадження.

Доводи скаржника з приводу того, що слідчим не були проведені почеркознавчі експертизи по листам від 01.07.2015 року за №17747 та від 07.07.2015 року за № 9112 за підписом начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_7 , суд вважає необґрунтованими з тієї підстави, що кримінальне провадження було порушено по факту зловживання службовим становищем ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 . Посилання скаржника на те, що слідчий не ознайомлював його, як потерпілого, з матеріалами кримінального провадження, також суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження немає жодної заяви потерпілого чи його представника про ознайомлення з матеріалами провадження. Даний факт не заперечував у судовому засіданні представник скаржника захисник ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: на рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за № 0000057 від 06.01.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, суд приходить до висновку, що скаржнику слід відмовити в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29.02.2016 року, винесену старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУМВС України в Київській області ОСОБА_5 , оскільки слідчий, на думку суду, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України. За даних обставин оскаржувана постанова може вважатися законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 29.02.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000057 від 06.01.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1