№1-кс/760/3894/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27. 03. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна.
Адвокат в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2016 р. накладений на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_4 , а саме: планшетний комп`ютер ipad, imei НОМЕР_1 .

Адвокат в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив про його задоволення.
Детектив в судовому засіданні поти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що арешт накладено правомірно та обґрунтовано, а тому відсутні підстави для скасування арешту, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 30.05.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 4 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2016 р. накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_4 , а саме: планшетний комп`ютер ipad, imei НОМЕР_1 .

Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна посилався на те, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року, справа № 760/10575/16-к, (провадження №1-кс/760/15348/16), підлягає скасуванню з наступних обставин. Ухвалюючи рішення про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що було зазначено в клопотання про арешт вилученого майна від 12.11.2016 року, а саме: 11.11.2016 року було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено у ОСОБА_4 планшетного комп`ютера ipad, imei НОМЕР_1 , яким останній користується. В ході огляду вказаного планшетного комп`ютеру, на думку сторони обвинувачення, що збережені у пам`яті планшетного комп`ютера електронні повідомлення беруть свій початок з 19.10.2009 року та окремі мають значення для кримінального провадження, оскільки висвітлюють перебіг подій, пов`язаних з діяльністю Партії регіонів та її фінансування у 2009-2012 роках. При цьому, відповідні обставини діяльності Партії регіонів співпадають з призначенням платежів, за які надавалась неправомірна вигода народним депутатам України, членам Кабінету Міністрів України, Вищої ради юстиції, військовослужбовцям вищого офіцерського складу військових формувань та іншім службовим особам, які займали відповідальне та особливо відповідальне становище. Заявник зазначав, що в клопотанні про арешт тимчасового вилученого майна жодним чином не зазначено конкретно, яке відношення має інформація, яка знайдена в планшетному комп`ютері до обставин, які розслідуються детективами НАБУ. Окрім того заявник зазначав, що з моменту накладення арешту на планшет, жодних дій з боку детективів не було вжито щодо допиту ОСОБА_4 щодо інформації, яка міститься в вилученому планшеті. В зв`язку із зазначеним заявник вважає, що арешт було накладено не обґрунтовано в зв`язку з чим просив слідчого суддю про задоволення клопотання про скасування арешту майна, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1