Провадження №1-кс/127/5176/17
20 червня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представник УВП №1 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання,-
До слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання.
Скарга мотивована тим, що 5 червня 2017 року старший слідчий СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції підполковник поліції ОСОБА_7 затримав ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в зв`язку з підозрою у вчиненні злочину, а саме в тому, що він 31.05.2017 року близько 2 год. 30 хв.. перебуваючи біля клубу «Н20» в ході сварки наніс два удари кулаком в область голови ОСОБА_8 , внаслідок чого останній був госпіталізований до МКЛ ШМД м. Вінниці та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Підставою для затримання ОСОБА_4 слідчий наступне - «безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий. або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Свідки чітко вказують на особу яка вчинила дане правопорушення». Затримання особи слідчим без ухвали слідчого судді можливе в момент вчинення злочину або відразу після вчинення злочину. В решті випадків затримання особи слідчим можливе лише на підставі ухвали слідчого судді. Проте, вказаних підстав для затримання ОСОБА_4 не було. Так, ухвала слідчого судді про затримання ОСОБА_4 не приймалась. Подія злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , мала місце 31.05.2017 року. Однак, ОСОБА_4 було затримано через 5 днів з моменту події злочину, а саме - 5.06.2017 року. Таким чином, ОСОБА_4 не було затримано відразу під час події злочину чи безпосередньо після події злочину, а через тривалий час після події злочину. При цьому, ОСОБА_4 відразу добровільно з`явився до слідчого Вінницького відділу поліції, як тільки дізнався про те, що його мають намір допитати в зв`язку з подіями, що мали місце 31.05.2017 року. З`явлення до відділу поліції на 5.06.2017 року була завчасно погоджено з працівниками поліції. Отже, на момент затримання слідчим ОСОБА_4 були відсутні підстави для затримання передбачені ст.ст.207, 208 КПК України. Враховуючи зазначене, адвокат ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити та визнати незаконним затримання ОСОБА_4 .
В судовому засідання адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки затримання відбувалось законно та в порядку визначеному законом.
Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши скаргу та матеріали долучені до неї, слідчий суддя пришов до висновку про відмову у задоволення скарги з огляду на наступне.
Зі змісту скарги вбачається, що правовою підставою для звернення до слідчого судді з даною скаргою є ст. 29 Конституції України та ч.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Частиною четвертою ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Враховуючи вищевказані норми, слідчий суддя звертає увагу на те, що Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено порядок оскарження незаконного позбавлення свободи особи, а саме статтею 206 КПК України.
Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
З прохальної частини скарги вбачається, що скаржник просить визнати незаконне затримання ОСОБА_4 , однак не ставить питання про звільнення його з під варти, тобто скарга подана не в порядку ст. 206 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною першою ст. 303 КПК України, визначено перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Однак дана норма не передбачає оскарження затримання особи.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга подана на дії слідчого, які не підлягають оскарженню під час досудового розслідування, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ч.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 206, 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання відмовити.
Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: