печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Сабадаш Жашківського району Черкаської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи за загальним захворюванням, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Печерського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007313 від 09.11.2016 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб ОСОБА_7 з метою власного збагачення, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману в особливо великих розмірах, отриманими від покупця після укладання фіктивного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу співучасники попередньо розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_5 повинен був оформити квартиру АДРЕСА_2 у свою власність на підставі договору дарування, який посвідчує ОСОБА_5 , як власника зазначеної квартири, а ОСОБА_7 повинен забезпечити наявність вказаного підробленого документу на дану квартиру із зазначеними в ньому відомостями про ОСОБА_5 , як обдарованої особи.

В період часу з травня по червень 2016 року в невстановленому досудовим розслідуванням місці та спосіб ОСОБА_7 , діючи умисно, відповідно до відведеної йому ролі, маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, а також на використання завідомо підроблених документів, надав ОСОБА_5 завідомо підроблений договір дарування, зареєстрований у реєстрі за № 463, завірений 02.02.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_8 , після підписання якого, ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

06.11.2016 ОСОБА_5 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану з ОСОБА_7 , уклав попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 із ОСОБА_9 , який виступав в особі покупця, за що останній надав завдаток у розмірі 2 000 доларів США.

14.11.2016 ОСОБА_5 подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , раніше спеціально заготовлений завідомо підроблений документ, який для нього надав ОСОБА_7 , що містить недостовірні дані про право власності на квартиру, а саме: договір дарування на ім`я ОСОБА_5 , того ж дня, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , підписав із ОСОБА_9 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , за що повинен був отримати грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 030 040 грн за офіційним курсом НБУ на момент підписання даного договору

Крім того, 14.11.2016 ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, мав намір під виглядом продажу квартири АДРЕСА_2 , заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 40 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 030 040 грн. Однак після укладання фіктивного договору купівлі-продажу зазначеної квартири, свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

16.11.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, просив клопотання задовольнити застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши цілодобово залишати місце проживання за вказаною адресою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи, просила клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим, немотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повідомлена підозра не підтверджена наявними у справі доказами, зібрані органом досудового розслідування докази є суперечними та недопустимими, жодним чином не підтверджують факт вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

ОСОБА_5 16.11.2016р. повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0007313 від 09.11.2016 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами: протоколами огляду місця події від 14.11.2016; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.11.2016; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 16.11.2016; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.11.2016.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному згідно норм КК України, обставини правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім для забезпечення запобігання з боку підозрюваного ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такий обов`язок: не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначений обов`язок покладаєься на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 184, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на певний час доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 год 00 хв до 09 год 00 хв наступної доби зі строком дії у межах строку досудового розслідування до 16 січня 2017 року включно, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Зобов`язати підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на дату та час проведення процесуальних дій відповідно до отриманих ним повідомлень.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язок: не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_5 судом обов`язків до 16 січня 2017 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладеного на нього обов`язку до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 16 січня 2017 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1