Справа № 645/3533/16-к
Провадження № 1-кп/645/127/17
У Х В А Л А
іменем України

03 березня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою та клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, та, у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою суду від 27.01.2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 23.03.2017 року.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування клопотання захисник вказав, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору неможливо через відсутність необхідних лікарських засобів, у зв`язку з чим стан його здоров`я стрімко погіршується. Захисник повторно наголосив, що всі посилання на тяжкі хвороби ОСОБА_5 та додатки, в яких зазначалось про захворювання і стан здоров`я обвинуваченого, судом під час вирішення клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до уваги не приймаються.

Також, захисник повторно наголосив, що ОСОБА_5 звернувся до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_6 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що лист секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_6 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, залишився без належної правової оцінки.
Також, захисник повторно наголосив, що він вважає, що судово-медична експертиза № 458- КЕ/2016 від 11.11.2016 року була проведена на підставі загального огляду ОСОБА_5 та вивчення медичної документації, без залучення спеціалістів - алерголога, кардіолога та пульманолога. Наголосив, що ОСОБА_5 ніяких аналізів не здавав, жодних інструментальних засобів дослідження проведено не було. У висновку судово-медичної експертизи зазначено, що діагноз «бронхіальна астма», який фігурує в медичній довідці №10/1898 від 26.08.2016 року з ХМКАШНМД на ім`я ОСОБА_5 , не підтверджений об`єктивними медичними даними та результатами додаткових інструментальних методів дослідження. Медичної довідки за №10/1898 від 26.08.2016 року з ХМКАШНМД на ім`я ОСОБА_5 взагалі не існує, натомість є дійсна медична довідка від 26.08.2016 року з МХКЛШНМД на ім`я ОСОБА_5 за №06/898, в якій зазначений діагноз "бронхіальна астма III ст. з персистивним перебігом", яка є в матеріалах кримінального провадження. На думку захисника, даний факт вказує на те, що експерт, проводячи експертизу наданих йому медичних документів не приділяв належну увагу, що ставить під сумнів весь висновок загалом, а для вирішення питання про підтвердження факту того чи іншого захворювання, вважає що потрібно провести додаткові медичні аналізи, а не тільки огляд та вивчення медичної документації. Вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 458-КЕ/2016 від 11.11.2016 року, на який посилається суд при вирішенні питання, не повний, на що вказує відсутність відповідей на такі питання як №6 (Чи є стан здоров`я ОСОБА_5 тяжким?) та №10 (Чи можливе лікування ОСОБА_5 в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27?). Також у висновку фігурують невідомі довідки, яких немає в матеріалах кримінального провадження, та належним чином не досліджено ОСОБА_5 на наявність захворювань що зазначаються медичною документацією, що ставить під сумнів всю судово-медичну експертизу.
Також, захисник повторно вказав, що хронологія хвороби ОСОБА_5 вказує на те що лікування, яке він отримує в УВП №27 не може запобігти ремісії Бронхіальної астми III ст., а стан здоров`я ОСОБА_5 щоденно погіршується, що може привести до найбільш тяжкого стану - Бронхіальної астми IV ст., яка загрожує життю особи і може призвести до смерті.
Крім того, захисник повторно вказав, що інформація щодо тяжких захворювань ОСОБА_5 , про які кожного разу стороною захисту додаються до клопотань, а саме: довідки з лікарень та інших медичних установ, належним чином до уваги не приймаються та ігноруються.
Також, захисник повторно наголосив, що під час звернення прокурора до суду с усним клопотанням про подовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , були порушені вимоги ст. 184 КПК України, згідно якої існує порядок подання клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів, та при розгляді клопотань прокурора не були виконані норми Кримінально-процесуального судочинства, Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та взагалі практики ЄСПЛ, що свідчить про обвинувальний нахил розгляду кримінального провадження.
Також захисник посилався на надані в судовому засіданні пояснення спеціаліста - лікаря медичної частини Харківської УВП № 27 м. Харкова ОСОБА_7 , якій були надані для ознайомлення підписані нею медичні довідки видані Харківською УВП № 27 м. Харкова адвокату ОСОБА_4 , та надіслані на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова та наголосив, що лікар, оглянувши підписи в медичних довідках, вказала, що підписи в медичних довідках їй не належать, а виконані вони невстановленими особами.
Крім того, остання підтвердила, що ОСОБА_5 дійсно хворіє бронхіальною астмою, в умовах Харківської УВП № 27 за штатним розкладом Харківської УВП № 27 лікарі пульманолог, кардіолог та алерголог відсутні, проте хворий ОСОБА_5 потребує консультації вказаних фахівців, крім того лікування бронхіальної астми згідно наказів МОЗ України повинно постійно контролюватись з боку вказаних фахівців з метою належного лікування хворого ОСОБА_5 , належного призначення в потрібних дозах та потрібних комбінаціях лікарських засобів, які в медичній частині відсутні та хворий може їх отримувати лише від родичів.
Щодо відомостей, зазначених в медичних довідках «стан здоров`я ОСОБА_5 - задовільний», спеціаліст повідомила, що це не відповідає дійсності, та пояснила, що ця фраза може означати лише, що стан здоров`я на момент огляду хворого задовільний, а взагалі хворий потребує спеціалізованого лікування, яке не може бути надане в умовах Харківської УВП № 27 у зв`язку з відсутністю фахівців та обладнання.
Щодо проведення комісійної судово-медичної експертизи спеціаліст також вказала, що судово- медичний експерт лише оглянув хворого ОСОБА_5 та ніяких додаткових обстежень під час проведення експертизи ОСОБА_5 проведено не було.
Крім того, вказав, що з засобів масової інформації стало відомо, що лікарські засоби, які відсутні в медичній частині Харківської УВП № 27, та які час від часу, в разі матеріальної можливості надає дружина обвинуваченому, які ОСОБА_5 приймає не для лікування хвороб, а для купування приступів захворювань, в аптечних мережах України будуть відсутні, що призведе до ще стрімкішого погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 в умовах Харківської УВП № 27.
Таким чином, захисник вважає, що стан здоров`я та невідповідність необхідного лікування ОСОБА_5 , погіршує стан здоров`я обвинуваченого та підтверджує неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах Харківської УВП № 27.
Щодо роз`яснення керівниками Харківської УВП № 27 про можливість ОСОБА_5 самостійно обрати фахівців для додаткового обстеження, захисник наголосив, що на численні адвокатські звернення до медичних закладів з цього приводу, посадові особи МОЗ України, медичних закладів м. Харкова або цілком ігнорують запити про надання медичної допомоги ОСОБА_5 , або посилаються на необхідність їх залучення співробітниками медичної частини Харківської УВП № 27, що останні майже рік не виконують, надають недійсні, не відповідаючі дійсності медичні довідки, які підписують невстановлені особи, або особи, які не є фахівцями з лікування хвороб встановлених у ОСОБА_5 , або взагалі особами, які не мають медичної освіти - наприклад начальником Харківської УВП № 27.
На думку захисника, це свідчить про зловживання своїм службовим становищем посадовими особами державних установ, небажання виконувати покладені на них Законами України та Європейськими нормами в сфері надання своєчасної та необхідної медичної допомоги обов`язки, що свідчить про негласну змову вказаних осіб, спрямовану на навмисне викривлення об`єктивних даних щодо стану здоров`я ОСОБА_5 не надання дійсних відомостей щодо тяжкості захворювань та несвоєчасне, невідповідне лікування літньої людини, яка хворіє на низку тяжких хронічних, невиліковних захворювань, що в свою чергу призведе до смерті хворого.
Також, захисник вважає, що оскільки протягом більш ніж пів року, стороною обвинувачення інші свідки до судового засідання доставлені не були, що дає підстави вважати, що навіть прокурор, слідчий та оперативні співробітники не встановили місцезнаходження інших свідків по справі та до теперішнього часу не доставили ти їх до суду, що на погляд сторони захисту унеможливлює спроби обвинуваченого ОСОБА_5 вплинути на свідків по кримінальному провадженню.
Кім того, вказав, що під час досудового розслідування були призначені та проведені всі можливі та необхідні експертні дослідження, письмові висновки яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження, що є свідченням того, що обвинувачений жодним чином не зможе вплинути та експертів та спеціалістів по цьому кримінальному провадженню.
Також, вважав, що не під час досудового розслідування, не під час судового розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення жодного разу не було надано суду жодного доказу можливості скоєння нових злочинів, чи продовження скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , а також що стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу можливості переховуватись обвинуваченому ОСОБА_5 , який має дружину, тяжко хворий, на утриманні подружжя має матір дружини, якій понад 90 років та яка не здатна самостійно себе обслуговувати.
Крім того, документи посвідчуючі особу ОСОБА_5 та які дають змогу залишити територію України у ОСОБА_5 відсутні.
Вважає, що оскільки обвинувачення в скоєні тяжкого злочину, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що не дає підстав для тривалого утримання хворої людини під вартою.
На підставі зазначеного, сторона захисту вважає, що на теперішній час відсутня наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується або вчинити нове кримінальне правопорушення і є всі підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт або особисту поруку. Дані запобіжні заходи в повній мірі можуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, якщо вони з`являться в майбутньому.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, посилаючись на необхідність проходження курсу лікування, яке він позбавлений можливості отримати в умовах слідчого ізолятору.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли, у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, на яких, знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може впливати. Також, вважав, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Крім того, прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які існували на час обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились та не перестали існувати.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вважали посилання прокурора на існування вищевказаних ризиків є безпідставним, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, протягом часу проведення досудового розслідування не перешкоджав проведенню досудового розслідування, перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_8 .. Крім того, захисник наголосив, що основний свідок (закупний) у даному кримінальному провадженні допитаний.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Разом з тим, суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не зникли.
Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано, та не зазначено про існування таких доказів.
Крім того, судом вирішувалося питання про вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, однак наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування таких.
Також, не надано доказів на підтвердження посилання сторони захисту на стрімке погіршення стану здоров`я обвинуваченого.
Слід зазначити, що на запит суду від 27.01.2017 року з Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» надійшов лист № 12/17-678 від 24.02.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_5 , 1949 року народження, перебуває на диспансерному обліку з Діагнозом: Ішемічна хвороба серця Дифузний кардіосклероз. Серцева недостатність І ст.. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 2 ст. Гіпертонічна енцефалопатія 2 ст. з лікворно-венозною гіпертензією та вести було-атактичним синдромом. Хронічне обструктивне захворювання легень. Бронхіальна астма. Дифузний пневмосклероз. Емфізема. 23.02.2017 року ОСОБА_5 був оглянутий лікарем-терапевтом медичної частини та проведено ЕКГ-дослідження. За результатами огляду та ЕКГ-дослідження встановлено, що на даний час загальний стан здоров`я ОСОБА_5 стабільний. Постійно отримує медикаментозну терапію амбулаторно. При необхідності стаціонарне лікування може бути проведено в умовах стаціонару медичної частини установи, але на даний час стаціонарного лікування ОСОБА_5 не потребує. На час огляду за станом здоров`я ОСОБА_5 в судових засіданнях приймати участь може.
Щодо обставин підписання медичних довідок про стан здоров`я ОСОБА_5 лікарем ОСОБА_7 , повідомлено, що надані медичні довідки за підписом лікаря ОСОБА_7 були нею підготовлені та підписані крім однієї, в якій замість лікаря ОСОБА_7 був поставлений підпис іншого лікаря медичної частини в зв`язку з тим, що на час відправлення відповіді лікар ОСОБА_7 була відсутня з поважної причини, а на час складення довідки одразу її не підписала (том 4, а.с. 46).
Жодних медичних довідок, які б підтверджували погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 стороною захисту суду не надано.
Крім того, суд критично оцінює посилання сторони захисту на сумнівність висновку судово-медичної експертизи № 458- КЕ/2016 від 11.11.2016 року щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , оскільки допустимих доказів, які б спростовували її висновки суду не надані.
Посилання захисника на те, що в аптечних мережах України будуть відсутні медичні препарати, які ОСОБА_5 приймає для купування приступів захворювань, що призведе до погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 в умовах Харківської УВП № 27, не підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, суд приймає до уваги пояснення обвинуваченого з цього приводу, надані ним в судовому засіданні, який наголосив, що він не повідомляв про це співробітників медичної частини.
Іншим обставинам, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підставу клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , судом неодноразово надавалась оцінка, будь-яких інших вагомих обставин в обгрунтування зазначеного клопотання захисником не наведено.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до цього спливу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Також, суд приймає до уваги, що діями обвинуваченого, вчинення яких йому інкримінується, було порушено стандарти охорони прав та інтересів людини, зокрема на забезпечення громадської безпеки. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того, суд критично оцінює систематичні посилання захисника обвинуваченого на порушення вимог ст. 184 КПК України, якою визначений порядок подання клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів, оскільки нормами вказаної статті врегульований порядок подання клопотання слідчим, прокурором про застосування запобіжного заходу, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Разом з тим, прокурором в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, заявлялись клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, незалежно від наявності яких суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 3 ст. 331 КПК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, тому обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 01 травня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1