Справа № 555/2575/16-к
Номер провадження 1-кс/555/246/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" січня 2017 р.

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000583 від 17 грудня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні у якому вказує, що у провадженні органу досудового розслідування Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000583 від 17.12.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України.

Ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20.12.2016 року задоволено клопотання слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна у зазначеному кримінальному провадженні та накладено арешт на пиломатеріал обрізний об`ємом 27 метрів кубічних, який перевозився сідельним тягачем «DAF 95XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SCO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 з позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.

ОСОБА_5 зазначає, що при розгляді клопотання слідчого про арешт пиломатеріалів було встановлено, що на момент зупинення транспортного засобу - сідельного тягача «DAF 95XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SCO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 не надав відповідних документів, які б підтверджували походження лісопродукції в повному обсязі. Зокрема, в документах, які частково представив ОСОБА_7 , а саме в накладній № 71 від 16.12.2016, яка видана ОСОБА_5 , зазначено інформацію про пиломатеріал обрізний в кількості 27 м3, однак в двох товарно-транспортних накладних, наданих ОСОБА_7 , міститься інформація про пиловник породи «сосна» загальним об`ємом 15,275 м3, що не відповідає об`єму пиломатеріалів, що перевозилися. З урахуванням наведеного, органом досудового розслідування висунуто припущення, що товарно-транспорті накладні могли використовуватись не вперше при перевезені пиломатеріалів.

Власник майна вказує, що постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 року затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні. Пунктом 2 Переліку передбачено, що для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, такими документами є: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс(сертифікат)обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, заявник вважає, що діючим законодавством не передбачено обов`язок водія при перевезенні пиломатеріалу мати при собі товарно-транспортні накладні на пиловник.

Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 року № 961/707 «Про затвердження спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс)» встановлено пунктом 3, що товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) за формою, затвердженою пунктом 1 цього Наказу, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом.

Вказана норма Наказу черговий раз підтверджує відсутність потреби приватному перевізнику пиломатеріалів мати при собі підтвердження походження пиломатеріалів відповідними товарно-транспортними накладними.

Разом з тим, у ОСОБА_5 наявні товарно-транспортні накладні на придбання в ДП «Березнівське лісове господарство» пиловнику порода сосна в червні-липні 2016 року в загальній кількості 37,136 м3, зокрема:

- ТТН-ліс серії РВА № 035109 від 07.06.16 р. на придбання половнику породи сосна в кількості 10,145 м3;

- ТТН-ліс серії РВА № 035152 від 13.06.16 р. на придбання половнику породи сосна в кількості 9,001 м3;

- ТТН-ліс серії РВА № 035341 від 12.07.16 р. на придбання половнику породи сосна в кількості 11,716 м3;

- ТТН-ліс серії РВА № 035424 від 25.07.16 р. на придбання половнику породи сосна в кількості 6,274 м3.

Як вважає ОСОБА_5 , припущення слідчого та прокурора, що товарно-транспорті накладні могли використовуватись не вперше при перевезені пиломатеріалів, не повинні судом прийматися до уваги, оскільки не надано жодних доказів про використання раніше наданих товарно-транспортних накладних.

Отже, арешт на пиломатеріал обрізний в кількості 27 м накладено необґрунтовано, оскільки судом не враховано наявність у заявника товарно-транспортних накладних на придбання в ДП «Березнівське лісове господарство» пиловнику сосни в кількості 37,136 м3, з якого і був виготовлений обрізний пиломатеріал.

Враховуючи вищевикладене, власник майна ОСОБА_5 просить слідчого суддю скасувати арешт та заборону відчуження, розпорядження, користування майном, що накладене ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду від 20.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000583, а саме: пиломатеріалу обрізного об`ємом 27 метрів кубічних, яка перевозилась сідельним тягачем «DAF 95XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SCO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що на даний час досудове розслідування не завершено, тривають слідчі дії.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що при огляді пиломатеріалу встановлено його кількість приблизно 20 метрів кубічних, на даний час пиломатеріал зберігається в ДП " Березнівське лісове господарство".

Заслухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для скасування арешту майна.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 20.12.2016 року у справі №555/2575/16-к, накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування пиломатеріалу обрізного об`ємом 27 метрів кубічних, яка перевозилась сідельним тягачем «DAF 95XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SCO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно ТТН, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_5 придбав у ДП «Березнівське лісове господарство» пиловник сосни в кількості 37,136 метрів кубічних.

Таким чином, ОСОБА_5 вільно користувався та розпоряджався належним йому майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст.174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В той же час, за змістом положень КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Ентрік проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп.49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A N52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором, на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, у вигляді продовження арешту майна, а також наявні підстави вважати, що правова підстава для арешту майна відсутня. Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, в той час як органом досудового розслідування не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження; принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити дане клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000583 від 17 грудня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження, розпорядження та користування, що накладено ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000583 від 17 грудня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України, а саме: пиломатеріалу обрізного об`ємом 27 метрів кубічних, яка перевозилась сідельним тягачем «DAF 95XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SCO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1