Справа № 522/2144/17
№ 1-кс/522/1774/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених службових осіб прокуратури Одеської області та СУ ГУНП в Одеській області негайно повернути тимчасово вилучене під час обшуку 19.12.2016 року в орендованому нежилому приміщенні АДРЕСА_1 майно.

В судовому засіданні адвокат підтримав скаргу та показав, що 19 грудня 2016 р. в орендованому ОСОБА_5 нежилому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , оперативними співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України було проведено обшук, в ході якого вилучено наступні належні ОСОБА_5 речі: 3 столешниці; 3 набори гральних фішок; 2 металевих бокси; 2 грей-підставки пластмасові; 1 ботон.

Як на підставу проведення обшуку, особи, які його проводили, послались на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2016 р. у справі № 522/5055/16-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

Тобто відповідно до вищеназваної норми законодавцем визначено виключний перелік посадових осіб, уповноважених на проведення обшуку.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Відповідно до ст.ст. 40 ч. 2 п. 3, 236 ч. 1 КПК України, співробітники оперативних підрозділів якщо й мають право приймати участь у проведенні обшуку, то лише в присутності зазначеного в ухвалі прокурора або слідчого і за наявності відповідного доручення. Самостійно, навіть за наявності доручення вони не мають право виконувати ухвалу про обшук.

Під час проведення в орендованому ОСОБА_5 приміщенні обшуку, оперативні співробітники навіть не показали присутнім особам такого доручення, що свідчить про його відсутність взагалі.

Оскільки вищевказаний обшук проводився неналежними особами, він є незаконним, що тягне й незаконність вилучення майна.

Копія протоколу, що складався під час проведення обшуку, присутнім особам не вручалася.

Вищеназвані тимчасово вилучені грошові кошти на теперішній час безпідставно знаходяться у слідчого, оскільки будь-хто з уповноважених службових осіб в даному провадженні не звертався до слідчого судді в 48-годинний термін з клопотанням про їх арешт.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин післявилучення майна, інакшемайномає бути негайно повернуто особі, в якоїйогобуловилучено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

За вищевикладених обставин, враховуючи незаконність проведення у ОСОБА_5 обшуку, не звернення будь-кого з уповноважених службових осіб до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилучених у нього під час проведення 19.12.2016 р. обшуку в орендованому нежитловому приміщенні майна, - зазначені майно та грошові кошти підлягає негайному поверненню ОСОБА_5 , але слідчий відмовляється повертати вищеназвані майно та грошові кошти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що майно не є тимчасово вилученим, тому не підлягало накладенню арешту.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши скаргу, вислухавши адвоката та слідчого, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Згідно положень ст.ст. 167-168 КПК України, тимчасове вилучення майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливостей володіти користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасове вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ст. 17 Конвенції прав людини і основаних свобод, кожна людина має право володіти майном як одноособово, такі разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати уповноважених службових осіб прокуратури Одеської області та СУ ГУНП в Одеській області негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене під час обшуку 19.12.2016 року в орендованому нежилому приміщенні АДРЕСА_1 майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

22.02.2017