УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9122/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2016 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 07.07.2012 року та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Зарахувано ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 12.12.2016 року по набрання вироком законної сили в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід в виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі судового засідання.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2016 року в частині призначеного покарання змінити та застосувати до нього більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі або виправних робіт.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом І інстанції не взято до уваги всіх обставин справи, а саме його щирого каяття, відшкодування ним збитків, та активного сприяння в розкритті злочину.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку ОСОБА_6 , котрий підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, думку представника потерпілого, котрапоклалася на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2016 року близько 08 години, під час перебування ОСОБА_6 , приміщенні в чоловічого туалету ресторану «МакДональдс» розташованого в ТРЦ «Глобал» за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 77, у останнього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 , впевнившись у тому, що поряд немає сторонніх осіб та за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до чоловічого туалету в приміщенні «МакДональдс», що по вул.Київській, 77 в м. Житомирі та ключем до врізного замка, який мав при собі, відкрутив пристрій для сушіння рук торгівельної марки «Magnum» білого кольору, помістивши вказаний пристрій для сушіння рук під свою куртку, після чого вийшов із вказаного приміщення.
В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину втік, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ніким не оспорюється.
Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що при призначенні покрання судом І інстанції відповідно до ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини. Будучи умовно-достроково звільнений від відбування покарання, належних висновків не зробив, вчинивши новий умисний корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи ОСОБА_6 про те, що судом І інстанції не було враховано таких обставин як щире каяття, відшкодування збитків, активне сприяння розкриттю злочину апеляційний суд вважає необгрунтованими.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, та обрав покарання відповідно до вимог закону, з яким погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2016 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, особі, яка перебуває під вартою, з дня отримання копії ухвали.

Судді: