Справа № 748/2342/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/693/2017
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000900, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та фактичних обставин справи, просить вирок скасувати та ухвалити новий, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 років позбавлення волі. Також просить виключити пом`якшуючу обставину щире каяття.

Не погоджуючись з вироком суду захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та зменшити міру покарання.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 26.09.2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано час попереднього ув`язнення з 26.09.2016 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при призначенні йому покарання судом 1 інстанції не в повній мірі враховано те, що він щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, відсутні обставини, що обтяжують покарання, цивільний позов потерпілим не заявлявся, хоча він не заперечував відшкодувати витрати на лікування. Він одружений, має сім`ю, у нього на утриманні перебувають неповнолітні діти та матір, яка є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС та за станом здоров`я погано пересувається. Він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Судом також не в достатній мірі враховано стан здоров`я, його немолодий вік, позитивну характеристику з місця попереднього ув`язнення, також те, що він має вищу юридичну освіту, працював та забезпечував сім`ю, являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії. Просить врахувати той факт, що він самостійно з`явився до суду для вирішення питання про обрання щодо нього запобіжного заходу. Судом залишилась поза увагою поведінка потерпілого, який в момент конфлікту перебував в стані алкогольного сп`яніння, що впливало на його поведінку та спровокував конфлікт. На думку апелянта, вказана обставина є такою, що пом`якшує покарання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання поза увагою суду залишилось те, що вчинений ним злочин посягає на людські цінності, зокрема, на здоров`я особи та відноситься до тяжкого злочину. Суд 1 інстанції, визнаючи «щире каяття» обставиною, що пом`якшує покарання, належним чином не вмотивував своє рішення. Протягом досудового розслідування та судового слідства він вину не визнав та вказував, що потерпілий отримав тілесні ушкодження з необережності. Також він здійснював психологічний тиск на свою доньку з метою свідчення на його користь. Він не намагався відшкодувати потерпілому витрати на лікування, вину визнав наприкінці судового слідства, свою поведінку не засудив, щиро не розкаявся. Згідно характеристики з місця проживання характеризується негативно, не працює, зловживає спиртними напоями. Після скоєння злочину погрожував односельчанам, які повідомили про конфлікт між ним та потерпілим. Крім того, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину проти життя та здоров`я особи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 зазначає, що при призначенні її підзахисному покарання судом 1 інстанції не враховано те, що він не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, страждає на хронічні захворювання, має матір, яка є ліквідатором наслідків на ЧАЕС 2 категорії. Також не враховано, що до затримання він працював, займався наданням юридичної допомоги за цивільно-правовими угодами, здійснював матеріальне забезпечення своєї родини, постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, цивільний позов потерпілим не заявлено. ОСОБА_6 надав правдиві свідчення, щиро розкаявся, та жалкує про скоєний злочин.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений просив залишити її без задоволення.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 15.07.2016 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс ОСОБА_9 два удари ногою в область живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом стінки тонкої кишки, ускладненими розлитим серозно-фібрінозним перитонітом, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, а апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, думку прокурора, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника просив залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається та просив застосувати до нього положення ст. 69 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, займався надання правової допомоги за цивільно-правовими угодами, за місцем проживання характеризується негативно, має посередню характеристику з місць попереднього ув`язнення, також сімейний стан та стан його здоров`я, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованої статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого чи м`якого покарання.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини враховані судом при призначенні покарання.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Застосування ст. 69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, в судовому засіданні суду 1 інстанції встановлено одну обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Під час судового розгляду в суді 1 та апеляційної інстанції обвинувачений вину визнав, що може свідчити про почуття каяття та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, визнання вини обвинуваченим може бути на будь-якій стадії кримінального провадження, що гарантовано Конституцією України та передбачено кримінальним процесуальним законодавством. Тому твердження прокурора про безпідставне визнання пом`якшуючої обставини щирого каяття та її виключення є необґрунтованими.

Всі обставини, на які посилається сторона захисту, враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, тому доводи їх в цій частині не заслуговують на увагу. Твердження обвинуваченого про хворобливий стан його здоров`я, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та мері, яка є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувався, був працевлаштований та матеріально забезпечував сім`ю, не можуть бути обов`язковими підставами для застосування ст. 69 КК України. До того ж, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є правом суду, а не його обов`язком.

На думку колегії суддів, в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено будь-яких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, тому міра покарання, визначена обвинуваченому судом, не підлягає пом`якшенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4