Справа №485/1422/16-к 26.12.2016

Провадження № 11-кп/784/985 /16 Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої (судді-доповідача): ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні (в режимі відеоконференції) в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року, якою

- залишено без задоволення подання Снігурівської ВК № 5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

представник Снігурівської ВК № 5 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року залишено без задоволення подання Снігурівської ВК № 5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Засуджений ОСОБА_6 вважає оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на приписи ст. 81 КК України, п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року № 2, ст. 6 КВК України. Також вважає безпідставним та таким, що протирічить нормам чинного законодавства України, висновок суду про те, що «наявність заохочень ще не свідчить про виправленість засудженого», і твердить:

що перелічені у поданні адміністрації Снігурівської виправної колонії № 5 аргументи на користь його виправлення були повністю підтримані та підтверджені висновком спостережної комісії Снігурівської райдержадміністрації;

що своєю поведінкою, ставленням до праці, намаганням відшкодувати завдану матеріальну шкоду, повністю довів своє виправлення.

При цьому зазначає, що на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду давав щирі свідчення, не намагаючись уникнути відповідальності за скоєний злочин; відбуваючи покарання, виявив бажання до праці (з квітня 2016 року працював різноробочим у майстернях установи); за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 30.06.2016 року та 30.09.2016 року був заохочений правами начальника установи; стягнень не має; приймає активну участь у програмі диференційовано виховного впливу «Правова просвіта», постійно відвідує церкву, бібліотеку та лекції; виявив бажання відшкодувати завдані матеріальні збитки потерпілим, про що письмово повідомив адміністрацію виправної установи; що почав працювати не одразу з об`єктивних причин, оскільки отримував лікування від захворювання (активна форма туберкульозу). А як тільки стан здоров`я дозволив стати до праці, виявив таке бажання, і адміністрацією виправної установи йому було надано місце роботи.

Щодо висновку суду про відсутність у нього постійного місця проживання, а також підтверджень про сталі соціальні зв`язки з рідними, які проживають в АР Крим, вважає їх необґрунтованими, оскільки має постійне місце проживання на території АР Крим, яка відповідно до чинного законодавства України є частиною території України (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що є відмітка у його паспорті); родинні зв`язки підтримує зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 , яка протягом останніх шести місяців неодноразово відвідувала його.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 29 жовтня 2015 року засуджений Ленінським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року в силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 липня 2015 року по 28 грудня 2015 року.

Засуджений відбуває покарання в Снігурівській ВК № 5 з 06 січня 2016 року.

Не відбутий строк покарання станом на 15 листопада 2016 року складає 9 місяців 3 дні.

Адміністрація Снігурівської ВК № 5 та спостережна комісія Снігурівської райдержадміністрації просять звільнити засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково, як довівшого своє виправлення.

Відмовляючи в задоволені подання Снігурівської ВК № 5 суд зазначив, що відповідно до матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_6 прибув в Снігурівську ВК № 5 06 січня 2016 року, працевлаштований лише у квітні 2016 року різноробочім у майстернях установи. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці два рази був заохочений правами начальника установи, а саме 30 червня 2016 року та 30 вересня 2016 року.

Стягнень не має.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що з характеристики в особовій справі вбачається, що засуджений десять разів притягувався до кримінальної відповідальності з 2003 року по 2014 рік за скоєння злочинів передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. Двічі звільнявся по амністії, один раз умовно-достроково. Але в незначний проміжок часу знову скоював нові злочини, що, на думку суду, свідчить про необхідність вивчення подальшої поведінки засудженого.

Наявність заохочень ще не свідчить про виправленість засудженого.

Крім того засуджений не має підтверджень про сталі соціальні зв`язки з рідними, оскільки останні проживають в АР Крим, а згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року засуджений не має постійного місця проживання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 та представника Снігурівської ВК № 5 ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги першого, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

За положеннями п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року № 2, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за злочин середньої тяжкості, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

В Снігурівській виправній колонії № 5 Миколаївській області ОСОБА_6 відбуває покарання з 06 січня 2016 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 липня 2015 року по 28 грудня 2015 року включно.

Початок строку - 23 липня 2015 року, кінець строку 18 серпня 2017 року.

Станом на 27 жовтня 2016 року відбув 1 рік 8 місяців 08 днів. Невідбутий строк складає 9 місяців 22 дні.

На момент апеляційного розгляду (з урахуванням застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ч. 5 ст. 72 КК України), відбутий ним строк становить 1 рік 10 місяців 7 днів, а невідбута частина покарання становить 7 місяців 23 дні позбавлення волі.

Таким чином, засудженим ОСОБА_6 фактично відбута частина покарання, що становить більше половини строку покарання, призначеного йому за вироком суду за вчинення злочину середньої тяжкості.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений не довів свого виправлення, але лише стає на шлях виправлення, і що висновок комісії Снігурівської ВК № 5 та спостережної комісії Снігурівської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого як довівшого своєю поведінкою та ставленням до праці є передчасним.

Однак, ці висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вищенаведеним вимогам закону.

Висновок про можливість застосування умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання. При цьому вирішальним є не дані про його судимості, а дані про виправлення засудженого.

Відповідно до характеристики Снігурівської ВК № 5 від 27 жовтня 2016 року та довідки про заохочення та стягнення (а. п. 4, 5) засуджений ОСОБА_6 за час утримання в слідчому ізоляторі м. Миколаєва (з 27.07.2015 року), а також в слідчому ізоляторі при Снігурівській виправній колонії № 5 Миколаївської області (з 28.07.2015 року) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 06.01.2016 року відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії № 5 Миколаївської області. По прибуттю до установи виявив бажання працевлаштуватися, працевлаштований різноробочим в майстернях установи. За час відбування покарання характеризується позитивно, має лише заохочення.

Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи; за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці два рази був заохочений правами начальника установи. Стягнень не має.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку; має завжди охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», яка ефективно впливає на його виправлення та ресоціалізацію .

Прагне підвищення наявного загальноосвітнього рівня знань та рівень самоосвіти. Читає художню, духовну літературу та періодичні видання, відвідує бібліотеку на відділенні та церкву на території установи.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримав від них три посилки, дві передачі, два рази користувався правом на короткострокове побачення.

Відповідно до довідки по особовій справі засудженого (останній аркуш особової справи засудженого) вказані його соціальні зв`язки: мати ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_11 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви на ім`я начальника Снігурівської ВК № 5 засуджений ОСОБА_6 просив з 01.09.2016 року знімати гроші з його особосого рахунку на погашення позову за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва (ч. ІІ аркуш 43 особової справи).

Відповідно до подання на умовно-дострокове звільнення Снігурівської ВК № 5 (а. п. 2) за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Що стосується посилання суду про відсутність у засудженого підтверджень про сталі соціальні зв`язки з рідними, які проживають в АР Крим, то вони є необґрунтованими.

По-перше, такої вимоги ст. 81 КК України не містить; а по-друге, відсутні підстави не довіряти зазначеним у характеристиці Снігурівської ВК № 5 даним (а. п. 4) щодо підтримання засудженим ОСОБА_6 зв`язків з рідними шляхом телефонних розмов, щодо отримання ним від них трьох посилок, двох передач, використання ним два рази права на короткострокове побачення.

Враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції є достатні підстави вважати, що за час відбування покарання у зазначеній виправній установі ОСОБА_6 характеризується в цілому позитивно, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому він може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково, відповідно до положень ст. 81 КК України.

За такого, на підставі ст. ст. 407 ч. 1 п. 4, 409 ч. 1 п. 2, 411 ч. 1 п. 1 КПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, з постановленням нової ухвали про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 411, 419, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року, якою залишено без задоволення подання Снігурівської ВК № 5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Постановити нову ухвалу.

Задовольнити подання адміністрації Снігурівської виправної колонії № 5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

На підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково звільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року на строк 7 місяців 23 дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді