Справа № 192/3295/16-к
Провадження № 1-в/192/6/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в смт Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року, за ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

Початок строку:03.10.2013 року

Кінець строку: 26.07.2018 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, пояснив, що він в разі звільнення умовно-достроково буде забезпечений роботою.

Захисник засудженого в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, захисника, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в Солонянській ВК №21 знаходиться з 31 грудня 2013 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 до бочкового цеху.

Згідно щоденника індивідуальної роботи з засудженим, ОСОБА_3 працевлаштований в СВК № 21 з березня 2015 року, з серпня 2016 року по листопад 2016 року не працював, проте відбуває покарання в колонії з 31 грудня 2013 року, характеризується задовільно, однак до праці ставиться посередньо.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с.9), на даний період часу має одне заохочення, застосоване до нього виключно у 2016 році за підсумками другого кварталу, за умови перебування в установі з грудня 2013 року.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявність у засудженого одного заохочення не носить систематичного характеру і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується задовільно. Проте суд вважає що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення. За весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_3 заохочувався лише один раз 26 липня 2016 року, що свідчить про відсутність стійкої позитивної динаміки у його поведінці.
Крім того, 02 грудня 2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_3 як особі, яка не довела свого виправлення (а.с.12), а сам засуджений не приймає участі у жодній з програм виховного характеру, диференційованого виховного впливу.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1