Дата документу Справа № 335/7431/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/7431/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/280/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
заступники прокурора Запорізької області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, за ч.2 ст.185 КК України - до 3 місяців 10 днів арешту; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 3 місяців 10 днів. Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «РУШ», в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - 205,60 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, врахувати в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці, за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці; на підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити покарання шляхом часткового складання у виді арешту на строк 5 місяців. В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в порушення вимог ст. 370 КПК України, абз.2 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судом у вироку не вказано, і відповідно не враховано при призначенні покарання, таку обтяжуючу обставину як рецидив злочинів. Крім того зазначає, що суд у вироку належним чином не вмотивував призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, та в достатній мірі не врахував обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 не працевлаштований, шкоду в повному обсязі не відшкодував та вчинив 2 злочини середнього ступеня тяжкості, будучи 7 разів судимий за вчинення злочинів різної категорії.

Крім того зазначає, що в порушення правового висновку Верховного Суду України від 01 жовтня 2015 року, яким розтлумачено ст. 73 КК України, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді домашнього арешту на строк 3 місяці 10 днів, що не відповідає загальним засадам призначення покарання.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 , також не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду скасувати, в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, всупереч положенням ст.73 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту, визначивши це покарання у днях. Крім того зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував те, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, не працює та не навчається, не одружений, завдану матеріальну шкоду не відшкодував. Також, на думку апелянта, в діях ОСОБА_6 наявний рецидив злочинів, який судом не враховано.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 26 травня 2016 року, о 15 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Простор», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 224, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись у відділі з продажу косметики вказаного супермаркету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав туш марки «Bourjois Twist Up The Volume», об`ємом 8 мл, чорного кольору, вартістю 243,20 грн, та попрямував до виходу зі вказаного магазину, але не зміг розпорядитись вищевказаним майном та довести свій злочинний умисел до кінця, так як був зупинений працівниками охорони магазину.

Крім того, 02 червня 2016 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Єва-109», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний,156, діючи таємно, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з полиці стенду з декоративною косметикою туш для вій «Лореаль ефект мільйона вій СО КУТЮР» (чорна), вартістю 205,60 грн, поклав даний товар у поліетиленовий пакет, який мав із собою, після чого не розплатившись за викрадений товар, пройшов касову зону магазину та зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 і просила її задовольнити, та вважала, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи оскаржуваний вирок суду у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні та є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З врахуванням викладеного, доводи захисника при апеляційному розгляді про те, що у матеріалах провадження відсутні документи, що підтверджують суму завданої ТОВ «РУШ» шкоди саме в розмірі 205 гривен 60 копійок за епізодом крадіжки від 02 червня 2016 року ТОВ «РУШ», колегія суддів не перевіряє.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, відношення останнього до вчиненого, а також обставини, що пом`якшують покарання. Зокрема, судом враховано те, що ОСОБА_6 раніше судимий, не одружений, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, перебував на обліку в ЗОНД, на диспансерному обліку в інших спеціальних медичних лікувальних закладах не перебував та не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.

На думку колегії суддів, суд, з врахуванням фактичних обставин правопорушення та обставин, що пом`якшують покарання, суд зробив правильні висновки про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту у межах санкції статті обвинувачення. При цьому суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення у вказаній частині.

Разом з цим, визначаючи строк покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд не звернув уваги на положення ст.73 КК України, згідно з якими строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах, а у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

В постанові Верховного Суду України № 5-118кс15 від 01 жовтня 2015 року надано роз`яснення положень ст.73 КК України, відповідно до яких, строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк; 2) місяці і роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи).

У певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань в одиницях вимірювання, відмінних від перелічених вище, у тому числі в днях. Обчислення строків покарання у днях допускається при: 1) заміні покарання іншим; 2) складанні остаточного покарання; 3) зарахуванні попереднього ув`язнення у порядку застосування частини п`ятої статті 72 КК України.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурорів в апеляційних скаргах про те, що судом при призначені покарання безпідставно не враховано таку обтяжуючу обставину як рецидив злочинів.

Так, відповідно до положень ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як встановлено судом першої інстанції і зазначено у вироку, ОСОБА_6 є раніше судимою особою за злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, злочин проти громадської безпеки, злочин проти статевої недоторканості, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, і знову вчинив умисні злочини, що згідно зі ст.34 КК України є рецидивом злочинів.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон при призначенні покарання, на підставі положень ст.ст.409, 412, 420 КПК України, оскаржуваний вирок суду, у частині призначеного покарання, підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі, сприяв у розкритті злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, проте він раніше судимий за умисні злочини різної категорії, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, тобто має місце рецидив злочинів, що колегія суддів враховує як обставину, що обтяжує покарання, обвинувачений знову вчинив умисні злочини, які Законом віднесені до категорії середньої тяжкості, офіційно не працевлаштований, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 наступне покарання:

за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці, за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці, з остаточним призначенням обвинуваченому покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді арешту на строк 4 місяці.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409,413, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги заступників прокурора Запорізької області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15 - ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою - в той самий строк, але з моменту вручення копії вироку.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4