Справа №718/1184/17
Провадження №1-кп/718/90/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000238 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, розлученого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

24.04.2017 року ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою використання у власних потребах, за допомогою екскаватора марки ЮМЗ-6002, заводський номер НОМЕР_1 , здійснював на березі р. Прут в межах земель с. Реваківці Кіцманського району Чернівецької області, видобування та подальше завантаження на кузов вантажного автомобіля марки «Камаз-5511», державний номерний знак НОМЕР_2 , корисних копалин загальнодержавного значення. Однак, близько 15:00 години, під час того як ОСОБА_3 здійснював видобування піщано-гравійної сировини, був помічений працівниками Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, якими було припинено вчинення протиправних дій та виявлено в кузові вантажного автомобіля КАМАЗ піщано-гравійну сировину (гравій) в кількості 6 куб.м..

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 240 КК України, а саме: незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 досягнуто та підписано угоду від 31 травня 2017 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 240 КК України понесе покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити дану угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 240 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями цієї статті.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю злочину, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України з ухваленням обвинувального вироку.

Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати за проведення експертиз покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 31 травня 2017 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити узгоджену міру покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1784,64 гривень витрат за проведення експертизи грунтів №2-0505/17 від 11.05.2017 року.

Речові докази по справі, а саме:

трактор-екскаватор марки ЮМЗ-6002, заводський номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на території комплексу "БрукБет" - повернути власнику;

вантажний автомобіль марки "Камаз-5511", державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території Кіцманського райавтодору, та свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_4 від 05.01.2006 року, яке знаходиться в матеріалах справи - повернути вланснику;

гравійно-піщану суміш в кількості 6 м. куб. - передати в дохід держави;

сейф пакет №3172341 та сейф пакет №3172340, в яких знаходсять зразки гравійно-піщаної суміші та якій знаходять на зберіганні в камері схову Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1