Ухвала
іменем україни

8 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 квітня 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який
народився в с. Хроли Харківського району Харківської області та проживає по АДРЕСА_1 раніше не судимого,

засуджено за ст. 336 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним до військової служби відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 24 лютого 2015 року, отримав повістку 28 квітня 2015 року з вимогою з`явитись до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05 травня 2015 року для отримання мобілізаційного розпорядження. ОСОБА_7 в указаний час не з`явився та причини своєї неявки не повідомив. У подальшому, 25 червня 2015 року, ОСОБА_7 був доставлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було вручено чергову повістку, факт одержання якої ОСОБА_7 відмовився підтверджувати особистим підписом. Того ж дня, головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, вручено мобілізаційне розпорядження, за отримання якого останній розписався в журналі видачі мобілізаційних розпоряджень, з вимогою щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 10 липня 2015 року о 9 годині 00 хвилин з метою направлення у війська для проходження військової служби, але ОСОБА_7 , порушуючи порядок комплектування особистого складу Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, у вказаний час до Ізюмсько-Борівського ОМВК без поважних причин не з`явився, тим самим ухилився від призову за мобілізацією.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить судові рішення скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити. Вказує на допущене неправильне застосування кримінального закону та допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що оскільки ОСОБА_7 не є військовозобов`язаною особою, тому він не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в апеляційному суді. Зазначає про те, що апеляційний суд не дав належну оцінку доводам апеляції прокурора в частині призначеного покарання, оскільки не було належним чином враховано обставини, що впливають на його призначення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, обговоривши доводи, викладені в касаційних скаргах та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 336 КК України передбачає кримінальну відповідальність з ухилення від призову за мобілізацією.
При цьому суб`єктом даного злочину є особа що підлягає мобілізації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).
Оцінюючи правильність постановлених щодо ОСОБА_7 судових рішень з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання і наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Зокрема, приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_7 судом були перевірені та оцінені показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт направлення ОСОБА_7 на проходження медичної комісії, з результатами якої його визнано придатним до служби та підтвердили вручення ОСОБА_7 повістки про призов.

Крім того висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 ухиленні від призову за мобілізацієютакож підтверджуються відомостями, які містяться в дослідженій судом довідці військово-лікарської комісії від 24.02.2015 року, копії військового квитка ОСОБА_7 , копії журналу видачі мобілізаційних розпоряджень, копії повістки отриманої ОСОБА_7 та витягом з книги протоколів призовної комісії Балаклійського РВК Харківської області від 23 листопада 2006 року згідно якого ОСОБА_7 передано на облік військовозобов`язаних запасу.
Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 усвідомлював, що перебуває на обліку у військкоматі і є особою, яка підлягає призову за мобілізацією.
Таким чином дії ОСОБА_7 за ст. 336 КК України кваліфіковано правильно, а доводи касаційної скарги захисника про неправильне застосування кримінального закону є безпідставними.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає положенням ст. 65 КК України, то вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки судом було враховано дані про особу засудженого та обставини, які вливають на призначення покарання.
Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК України та містить докладні відповіді на доводи поданих апеляційних скарг.
З огляду на викладене, керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника та прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3