печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2691/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
17.01.2016 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000164,

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, зазначаючи наступне.
Головним слідчим управлінням НП України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000164 від 31.05.2016 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 протягом травня 2015 року - лютого 2016 року, діючи з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про заборону гральним бізнесом в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009, з метою незаконного збагачення шляхом зайняття гральним бізнесом на території м. Дніпропетровська, під прикриттям свого проживання у житловому будинку, займався діяльністю з організації та проведення азартних ігор у казино та на гральних автоматах.

27.05.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

27.05.2016 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На даний час ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, оскільки за місцем реєстрації в м. Краматорськ, Донецької області не проживає, на неодноразові виклики слідчого відповідно до повісток вручених останньому у встановленому КПК порядку не з`являється, про причини свого неприбуття не повідомив.

У зв`язку з не встановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , 01.07.2016 його оголошено в розшук.

Розслідуванням встановлено, що згідно даних бази ДАІ ОСОБА_5 належить автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на майно ОСОБА_5 необхідно накласти арешт.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки, як вбачається з наданих до суду матеріалів, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, і на даний час переховується від досудового слідства, та з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно накласти арешт на транспортний засіб, що зазначений у клопотанні слідчого.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заборонити особі у володінні, власності якої перебуває майно та іншим особам розпоряджатися майном будь-яким чином та використовувати його, шляхом вилучення та передачі автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ДП МВС України «Інформ-ресурси».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1