У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на той факт, що 07.12.2016 року приблизно о 15:30 годині він, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Шовкуненко, з боку вул. Сонячної в напрямку вул. Черняховського, та в наступному проїжджаючи регульоване перехрестя вул. Черняховського - вул. М. Говорова, в силу наявних дорожніх обставин та неправомірних дій з боку інших учасників дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вул. М. Говорова, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 .

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 з отриманими тілесними ушкодженнями була госпіталізована до КУ «МКЛ-1» м. Одеса.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2016р. задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту на автомобіль «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 із забороною його використання та розпорядження, із правом вилучення його у власника, а саме ОСОБА_3 та подальшого зберіганням на території спецмайданчика тимчасового затримання транспортних засобів № 1 МПФ ДП «Інформ-ресурси» МВС України, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89/А.

Необхідність арешту у вигляді заборони використання та розпорядження на майданчику тимчасового затримання, автомобілю «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 обумовлена необхідністю проведення судових авто технічної і транспортно-трасологічної експертиз у кримінальному провадженні

Станом на теперішній час усі необхідні для кримінального провадження експертизи проведені та їх висновки отримані слідчим органом.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0009244 не заявлено, але як зазначає ОСОБА_3 ним здійснюється підтримка потерпілої, в моральному та матеріальному плані.

Враховуючи викладене заявник вважає, що в подальшому у застосуванні арешту вищевказаного майна, а саме автомобілю «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 який належить йому, відповідно до ст. 174 КПК України, відпала необхідність.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився однак надав до суду письмову заяву щодо підтримання вимог викладених у клопотанні про зняття арешту з майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву у якій не заперечує проти зняття арешту з майна потерпілої та просить суд розглядати клопотання про скасування арешту з майна без його участі.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вивченням клопотання ОСОБА_3 встановлено, що старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009244 від 07.12.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2016р., з метою дослідження під час проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту на транспортний засіб, а саме : автомобіль «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 .

На даний час усі необхідні для кримінального провадження експертизи щодо автомобілю «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 проведені та їх висновки отримані слідчим органом.

Таким чином, власником транспортного засобу автомобілем «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 доведено, що в подальшому застосуванні заходу у вигляді арешту на автомобіль, який належить йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ,- відпала потреба.

Враховуючи приписи кримінального процесуального законодавства, вбачається, що у кримінальному провадженні № 0009244 від 07.12.2016р відсутні підстави для арешту майна ОСОБА_3 .

З огляду на викладене суд приймає клопотання ОСОБА_3 до розгляду та приходить до висновку що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2016р. на транспортний засіб «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , який проживаю за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 повернути особисто ОСОБА_3 , або через захисників (адвокатів), чи представників, повноваження яких підтверджено відповідно до ст. 50 КПК України, тимчасове вилучене 07.12.2016р. майно, а саме: автомобілем «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1
28.12.2016