Справа №574/109/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/320/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 574/109/16-к за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 14 лютого 2017 року, якою повернутий прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісносілля Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки висновки суду, які стали підставою для повернення обвинувального акту, не відповідають вимогам закону, при цьому суд перевищив свої повноваження на стадії підготовчого судового засідання та вдався до оцінки доказів. Крім того, є безпідставними і висновки суду про те, що прокурором не було висунуто обвинувачення у відповідності до вимог КПК України.

09.12.2016 до Буринського районного суду Сумської області надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 14.02.2017 вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору. Підставами для цього стало те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в ньому не зазначено чи діяв обвинувачений як службова особа, а тому прокурором не було висунуто обвинувачення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_3 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що це процесуальне рішення не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в ньому не була розкрита об`єктивна сторона злочину в повному обсязі, внаслідок чого прокурором не було висунуто обвинувачення у відповідності до вимог КПК України.

Таке рішення і висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та є необґрунтованими.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Буринського районного суду Сумської області від 18.08.2016 ОСОБА_9 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за фактом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , а також виправданий за ч.3 ст.368 КК України за фактом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24.11.2016 вказаний вирок суду був скасований і призначений новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого в підготовчому засіданні суд прийняв рішення повернути прокурору обвинувальний акт через його не відповідність вимогам КПК України.

Однак, колегія суддів вважає таке рішення суду недопустимим в даному конкретному випадку, оскільки при першому розгляді даного кримінального провадження у підготовчому засіданні судом було прийнято рішення призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, і в подальшому до нього були долучені докази (документи, матеріали), які у своїй сукупності були сформовані в єдину судову справу, а тому при новому розгляді суд першої інстанції вже був позбавлений права в підготовчому судовому засіданні приймати рішення про повернення прокурору обвинувального акта з підстав невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, як разом з усією судовою справою, так і виокремлюючи його з-поміж інших матеріалів кримінального провадження.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, крім іншого, такі відомості: п.5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у його вчиненні тощо, викладено чітко і конкретно.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не містить належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті міститься сформульоване обвинувачення із зазначенням кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого та кваліфікуючими ознаками вчиненого ним злочину.

Зазначені прокурором відомості про вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та правову кваліфікацію дій за складом цього злочину, як про це зазначає суд першої інстанції у мотивувальній частині свого рішення, власне і є сформульованим обвинуваченням в розумінні п.13 ч.1 ст.1 КПК України, згідно якої обвинуваченням є твердження про вчинення особою певного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розкриваючи зміст поняття «сформульоване обвинувачення», колегія суддів враховує висновок Верховного Суду України з цього питання (постанова від 24.11.2016 у справі № 5-328кс16), згідно якого, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин злочину, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та для реалізації права на захист.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Колегія суддів вважає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_9 не викликає сумнівів.

Також, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зокрема щодо розкриття об`єктивної сторони злочину, що є неприпустимим на цій стадії судового провадження, а тому необґрунтовано дійшов висновку про таку невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, яка унеможливлює призначення судового розгляду.

Не ґрунтуються на законі і висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частини, в яких зазначаються відповідні відомості, оскільки єдиною нормою, яка встановлює вимоги до обвинувального акта та відомості, які він повинен містити, є ч.2 ст.291 КПК України, і вказаних складових частин даного процесуального рішення цією статтею не передбачено.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, встановивши підстави для скасування ухвали суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, доводи прокурора про прийняття такого рішення колегією суддів також і через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими, оскільки ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, прокурором не було доведено наявності обставин, які б про це свідчили, внаслідок чого його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 14 лютого 2017 року щодо повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_13 залишити заставу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4