Справа № 755/8731/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "08" червня 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, -
Клопотання мотивоване тим, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_4 , яка свідчить про незаконне привласнення належної йому квартири.
Так, згідно зібраних матеріалів є підстави вважати, що громадянин ОСОБА_5 , вступивши в змову з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та колом невстановлених осіб, в порушення чинного законодавства, підробивши договір купівлі-продажу квартири №279 від 24.02.2006, незаконно привласнила квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте під час допиту потерпілого ОСОБА_4 було з`ясовано, що в дійсності відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії ВВО №147215 від 26.10.2004 року ОСОБА_4 та його племінник ОСОБА_8 купили квартиру за адресою АДРЕСА_1 та є її власниками в частках відповідно ОСОБА_4 4/5, ОСОБА_8 - 1/5. Даний договір було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації за №6907 від 03.11.2004. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, а ОСОБА_4 будучи єдиним спадкоємцем розпочав приймати в спадщину частину вищеописаної квартири та 26.05.2017 року отримав відмову від державного нотаріуса, оскільки власником квартири являється ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу №279 від 24.02.06. Однак ОСОБА_4 нікому не продавав вищевказану квартиру а його племінник також не міг її продати, оскільки договір купівлі-продажу ВВО №147215 від 26.10.2004 знаходився постійно у ОСОБА_4 та знаходиться по сьогоднішній день.
Наведені вище обставини свідчать про незаконне привласнення нерухомого майна, яке являється власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , групою невстановлених осіб та ОСОБА_5 , за сприяння в таких незаконних діях приватного нотаріуса ОСОБА_6 .
З метою недопущення здійснення подальшого відчуження об`єкту нерухомості, який являється речовим доказом у кримінальному провадженні, на даний час виникла необхідність в накладенні арешту на об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_2 .
Вислухавши доводи слідчого та дослідивши додані до клопотання копії документів, якими обґрунтовується клопотання, перевіривши наявність документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, слідчий суддя прийшов до наступного:
відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В ході досудового розслідування встановлено, що існують обставини, які підтверджують, що не застування арешту майна на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_2 може призвести до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення доказів по кримінальному провадженню, зокрема подальшого відчуження майна на користь третіх осіб.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №88545171 від 31.05.2017, на об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі продажу № 279 від 24.02.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 168, 170 КПК України, -
Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя