Справа № 404/2636/17
Номер провадження 1-кп/404/381/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криничне Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого учителем математики Олександрівської ЗОШ 1-2 ступенів Устинівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно за наступних обставин.
04.09.2016 року, точного часу та місця судовим слідством не вставлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на шахрайство, за допомогою телефону та підключення до Інтернет мобільного оператору ПАТ «Київстар» у всесвітній мережі Інтернет на сайті оголошень «ОLХ», використовуючи раніше створений ним обліковий запис « ОСОБА_6 », розмістив оголошення на вищевказаному сайті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому йшлось про продаж товару. Так, 07.09.2016 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на шахрайство, шляхом обману ОСОБА_5 під час листування на вищевказаному сайті з потерпілим ОСОБА_7 , обговорили умови продажу вищевказаного товару, при цьому ОСОБА_5 не повідомляючи останньому про свої істині наміри, переслідуючи мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, без наміру продажу, повідомив ОСОБА_7 , про те що він має перерахувати йому оплату за товар на картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_1 , номер якої ОСОБА_5 заздалегідь дізнався у своєї знайомої ОСОБА_8 , під приводом перерахування коштів від батька, яка не будучи обізнаною в злочинних планах останнього, повідомила номер належної їй картки.
Таким чином, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_5 , будучи впевненим в купівлі вказаної бетономішалки, в результаті шахрайських дій останнього 07.09.2016 року через платіжну систему ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» - «Приват24», перерахував гроші в сумі 199 грн. на картку з номером № НОМЕР_1 .
Після чого, 07.09.2016 року ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел попрохав ОСОБА_8 надати картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_1 , пояснюючи останній, що зараховані до її картки гроші йому перераховано від батька. Після чого, ОСОБА_5 в період часу з 07.09.2016 року до 08.09.2016 року з вищевказаної банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зняв грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на 199 грн.
Крім того, 04.09.2016 року, точного часу та місця судовим слідством не вставлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на шахрайство, за допомогою телефону та підключення до Інтернет мобільного оператору ПАТ «Київстар» у всесвітній мережі Інтернет на сайті оголошень «ОLХ», використовуючи раніше створений ним обліковий запис « ОСОБА_6 », розмістив оголошення на вищевказаному сайті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому йшлось про продаж товару.
Так, 07.09.2016 року продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на шахрайство, шляхом обману ОСОБА_5 під час листування на вищевказаному сайті з потерпілим ОСОБА_9 , обговорили умови продажу вищевказаного товару, при цьому ОСОБА_5 не повідомляючи останньому про свої істині наміри, переслідуючи мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, без наміру продажу, повідомив ОСОБА_9 , про те що він має перерахувати йому оплату за товар на картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_1 , номер якої ОСОБА_5 заздалегідь дізнався у своєї знайомої ОСОБА_8 , під приводом перерахування коштів від батька, яка не будучи обізнаною в злочинних планах останнього, повідомила номер належної їй картки.
Таким чином, ОСОБА_9 не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_5 , будучи впевненим в купівлі вказаної бетономішалки, в результаті шахрайських дій останнього 07.09.2016 року через платіжну систему ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» -«Приват24», перерахував гроші в сумі 750 грн. на картку з номером № НОМЕР_1 .
Після чого, 07.09.2016 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел попрохав ОСОБА_8 картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_1 , пояснюючи останній, що нараховані гроші йому перераховано від батька. Після чого, ОСОБА_5 в період часу з 07.09.2016 року до 08.09.2016 року з вищевказаної банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зняв грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на 750 грн.
Крім того, 04.09.2016 року, точного часу та місця судовим слідством не вставлено, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на шахрайство, за допомогою телефону та підключення до Інтернет мобільного оператору ПАТ «Київстар» у всесвітній мережі Інтернет на сайті оголошень «ОLХ», використовуючи раніше створений ним обліковий запис « ОСОБА_6 », розмістив оголошення на вищевказаному сайті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому йшлось про продаж товару.
Так, 07.09.2016 року продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на шахрайство, шляхом обману ОСОБА_5 під час листування на вищевказаному сайті з потерпілим ОСОБА_9 , повідомивши йому про зміну умови продажу, а саме підвищення ціни на замовлений товар, при цьому ОСОБА_5 не повідомляючи останньому про свої істині наміри, переслідуючи мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, без наміру продажу, повідомивши ОСОБА_9 , про те що він має перерахувати йому оплату за товар на картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_2 , номер якої ОСОБА_5 заздалегідь дізнався у своєї знайомої ОСОБА_10 , під приводом перерахування коштів від батька, яка не будучи обізнаною в злочинних планах останнього, повідомила номер належної їй картки.
Таким чином, ОСОБА_9 не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_5 , будучи впевненим в купівлі вказаної бетономішалки за новою умовою продажу по підвищеній ціні, в результаті шахрайських дій останнього 07.09.2016 року через платіжну систему ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» - «Приват24», перерахував гроші в сумі 750 грн. на картку з номером № НОМЕР_2 .
Після чого, 07.09.2017 року ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел попрохав у ОСОБА_10 картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_2 , пояснюючи останній, що нараховані гроші йому перераховано від батька. В період часу з 07.09.2016 року до 08.09.2016 року ОСОБА_5 з вищевказаної банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 зняв грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на 750 грн.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1 та ст.190 ч.2 КК України визнав повністю. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні та встановлені органами досудового розслідування, ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння. Розкаюється, відшкодував у повному обсязі завдані кримінальним правопорушенням збитки.
Крім того пояснив, що злочин вчинив проживаючи у вересні 2016 року в АДРЕСА_2 у свого знайомого. На той час у нього був мобільний телефон смартфон за допомогою якого та шляхом підключення до мережі «Інтернет» він вчинив шахрайство. Бобильова і ОСОБА_11 це його знайомі, які по дружбі надали йому свої картки КБ «ПриватБанк» для того, щоб він міг зняти кошти які йому надіслав батько. Про злочинні дії останні нічого не знали. Злочин вчинив у зв`язку із відсутністю на той час роботи та заробітку.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, та визнав цивільні позови повністю, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, цивільного позову, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 за
-ст.190 ч.1 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)
-ст.190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, умисні та закінчені.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працює, не одружений, дітей на утриманні немає, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків .
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та наслідки суспільно-небезпечного діяння.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, його особу, який характеризується виключно позитивно, неодружений та неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завдані збитки, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ст.190 ч.1, ст. 190 ч.2 КК України та підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання не вбачає.
Згідно наданих в судове засідання 18.05.2017 року квитанцій обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно сплачено на рахунок потерпілих ОСОБА_7 199 грн. та ОСОБА_9 1500 грн., а тому суд в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_9 відмовляє.
На час набрання вироком суду законної сили, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід, оскільки останній не застосовувався під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Процесуальні витрати по провадженню відсутні, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-374, 376 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст.190 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави;
- за ст.190 ч.2 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 гривень на користь держави.
Згідно ст.70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень на користь держави.
-СD-R диск з написом «Nanotex», на якому містяться документи про рух грошових коштів на вказану картку, -анкета договір про надання банківських послуг між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 , копія паспорту ОСОБА_8 , фото ОСОБА_8 в приміщенні АТ КБ «ПриватБанк»; СD-R диск з написом «Titanum», на якому містяться документи про рух грошових коштів на вказану картку, анкета договір про надання банківських послуг між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_12 , копія паспорту ОСОБА_13 , фото ОСОБА_13 , в приміщенні АТ КБ «ПриватБанк» - залишити при матеріалах кримінального провадження.
В задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_9 - відмовити.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1