Справа № 161/3769/17
Провадження № 1-кп/161/307/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 13 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за
№0004008 від 31 серпня 2016 року, про обвинувачення :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ромашківка, Ківерцівського району, Волинської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонерки, заміжньої, не маючої утриманців, проживаючої та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
В С Т А Н О В И В :
Біля 18-ої години 30 хвилин 29 серпня 2016 року, в м. Луцьку, ОСОБА_3 , перебуваючи на території власної садиби АДРЕСА_1 , через неприязні стосунки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла дерев`яною гілкою один удар в ліву руку ОСОБА_6 , заподіявши умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров`я і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, у виді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не визнала та показала, що ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не наносила, чи відбувалась сварка з ним стверджувати не може, оскільки це відбувається щодня, ОСОБА_6 вживає спиртні напої та ображає її нецензурними словами.

Також, ОСОБА_3 показала, що ОСОБА_6 оговорює її, оскільки в них виник спір щодо огорожі на межі, хоча сітка, ворота і земельна ділянка, яка приватизована її батьками - належить їм.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_7 з муніципальної поліції написав ОСОБА_3 припис, щоб вона прибирала сміття, яке перебувало на його території.

Також, ОСОБА_6 показав, що коли поліцейський пішов, він підійшов до огорожі, що розділяла його з ОСОБА_8 і сказав, щоб вона прибрала решту сміття, серед якого лежали гілки, однак, ОСОБА_8 взяла гілку і вдарила його по руці, яка в подальшому почала сильно боліти.

Разом з тим, ОСОБА_6 показав, що він викликав поліцію, вони приїжджали, подивились і викликали швидку допомогу, яка повезла його в травмпункт, йому зробили рентген і перев`язали перебиту руку.

Під час проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_6 показав на місці обставини нанесення ОСОБА_3 удару дерев`яною гілкою по його руці (а.с. 40-43).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що під час суперечки, ОСОБА_3 взяла гілку і вдарила по лівій руці ОСОБА_10 , нанісши йому тілесні ушкодження, в зв`язку з чим вони викликали поліцію, а поліція викликала швидку допомогу.

Під час проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2017 року, ОСОБА_9 показала на місці обставини нанесення ОСОБА_3 удару дерев`яною гілкою по руці ОСОБА_6 (а.с.44-46 ).

З висновку судово-медичного експерта №904 від 6 вересня 2016 року встановлено, що в ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більш 21-ї доби (а.с.39).
Таким чином, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих доказів, суд встановив, що покази потерпілого ОСОБА_6 є правдивими, оскільки дані послідовно, логічно, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 та об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи та доводять вину ОСОБА_3 в нанесенні тілесного ушкодження.
Разом з тим, суд встановив, що покази ОСОБА_3 , якими вона заперечила нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_6 , суперечать доказам по справі, не можуть спростувати обвинувачення та дані з метою уникнення відповідальності.
Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України за ознаками умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Суд досліджуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановив наступне.
З довідки про судимість встановлено, що ОСОБА_3 не судима (а.с.51).
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується задовільно (а.с.48).
З медичних довідок, встановлено, що ОСОБА_3 осудна ( а.с.49-50).
Обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання не встановлені.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як середньої тяжкості, дані про особу винної, що указані вище, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, прохання потерпілого призначити суворе покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі згідно санкції статті за якою притягається обвинувачена до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, суд враховуючи вік ОСОБА_3 , відсутність в минулому судимостей, позитивну характеристику, вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та звільненням відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачен6их ст.76 КК України.
Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 гривень ОСОБА_3 не визнала, мотивуючи відсутністю такої шкоди.
Свої вимоги цивільний позивач ОСОБА_6 доводив обставинами, що він пережив фізичні та душевні страждання, внаслідок тривалого лікування з накладеною гіпсовою пов`язкою, не зміг повноцінно працювати по господарству, що потягло зміни у життєвих стосунках.
З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати засадам розумності та справедливості з врахуванням майнового стану відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1167 ч.1, 1168 ч.1 ЦК України, ст. ст.368,370,371,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілому і прокурору.
ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1