Справа № 345/3457/16-к
Провадження № 11-кп/779/22/2017
Категорія ч.2 ст.240 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на вирок Калуського міськрайонного суду від 25 жовтня 2016 року кримінальне провадження №0001191 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добровляни Калуського району ІваноФранківської області, жителя АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.240 КК України ( далі КК ), за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
вироком Калуського міськрайонного суду від 25 жовтня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добровляни , Калуського району ІваноФранківської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, громадянина України

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК та призначено йому покарання у виді штрафу розміром чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів, а саме автомобіль марки «Камаз 4310», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати покладено на обвинуваченого та стягнуто з нього в дохід держави 1320,60 грн. за проведення експертизи.

Як встановлено вироком суду злочин вчинений за таких обставин.

02 вересня 2016 року, близько 09.00 год., ОСОБА_6 з метою незаконного видобування корисних копалин піщано-гравійної сировини-гравію, використовуючи автомобіль марки «Камаз 4310», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому, приїхав на берег річки Лімниця, що між населеними пунктами с. Добровляни та с. Підмихайля Калуського району району Івано Франківської області.

Перебуваючи в даному місці, ОСОБА_6 за допомогою маніпулятора марки «АТLАS 110.1», встановленого на згаданому автомобілі, здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення з русла річки Лімниця, що між населеними пунктами с. Добровляни та с. Підмихайля, Калуського району, а саме піщано-гравійної сировини гравію, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, та без наявності відповідних дозвільних документів навантажив дану сировину на кузов автомобіля марки «Камаз 4310», д.н.з. НОМЕР_1 , в кількості 8,225 м.куб., чим здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, покликається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім того, вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме неправильне вирішення судом питання щодо речового доказу - автомобіля.

Просить скасувати вирок суду перпшої інстанції та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу розміром 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн., а речовий доказ автомобіль марки Камаз 4310, вантажний самоскид, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому встановлений маніпулятор із ковшем марки ATLAS 110.1 - конфіскувати в доход держави.

У поданих запереченнях обвинувачений вважає доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам закону.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просить вирок скасувати за

м`якістю призначеного обвинуваченому покарання, конфіскувати автомобіль, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та постановити новий вирок;

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечили

доводи апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , прокурора про скасування вироку та постановлення нового вироку, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про залишення вироку без зміни, з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, то вони не заслуговують на увагу, зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі було дотримано.

Як вбачається з вироку суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , послався на пом`якшуючі покарання обставини повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття, врахував їх при призначенні покарання, а також вказав на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має неповнолітню дитину.

Призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, доводи прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто м`яким, є необґрунтованими, а тому у колегії суддів відсутні підстави для скасування вироку та призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в більшому розмірі.

Не встановлено у даному провадженні й порушення вимог процесуального закону, як

про це зазначає прокурор, а саме неправильне вирішення питання про речовий доказ.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2ст.240 КК виражається у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення і передбачає дії, які полягають у вилученні з родовищ корисних копалин будь-яким способом. Самі по собі ці дії утворюють закінчений склад злочину.

Як видно з формулювання, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 вчинив ці дії за допомогою автомобіля, на якому встановлений маніпулятор із ковшем, як знаряддя незаконного видобутку.

За змістом п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №17 від 10 грудня 2004 року Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля судам рекомендується при розгляді справ проти довкілля вирішувати питання про конфіскацію належних винним особам знарядь злочину, під яким розуміються предмети чи технічні засоби, які умисно використовувалися їх власником чи співучасниками злочину проти довкілля, а також для полегшення вчинення злочинних дій.

Рішення про конфіскацію таких речових доказів може бути прийнято лише за умови, що вони визнані знаряддями злочину органами досудового слідства чи судом.

З постанови слідчого від 2 вересня 2016 року про визнання речей речовими доказами (а.п.35) вбачається, що автомобіль марки «Камаз 4310», вантажний самоскид, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому встановлений маніпулятор із ковшем марки «ATLAS 110.1» було визнано речовим доказом, а в постанові слідчого судді від 5 вересня 2016 року про накладення арешту на дане майно зазначено про те, що це майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Жодного процесуального рішення щодо визнання вказаного автомобіля як засобу чи знаряддя вчинення злочину органом досудового розслідування чи судом не приймалося.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильності вирішення долі речового доказу - автомобіля марки «Камаз 4310», д.н.з. НОМЕР_1 , та повернення його власнику.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України,

колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом ОСОБА_2