Справа № 376/727/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1043/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 26.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000172 за апеляційними скаргами прокурорів на вирок Сквирського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ганабінськ Узбекистан, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком один рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 19 березня 2016 року, близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на тереторрії с. Ленінське Сквирського району Київської області в домоволодінні за АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків вчинив сварку з ОСОБА_9 , в ході якої, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 вдарив останнього кухонним ножем правою рукою, в область грудей та спини. В результаті дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 34/д від 15 квітня 2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани на передній поверхні грудної клітки по лівій пригрудній лінії на рівні 3-4 ребра розміром 3,5 х 0,2 х 0,2 см, колотої різаної рани по задній поверхні грудної клітки на рівні 7-8 грудних хребців розміром 3,5 см х 0,2 см, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні просить вирок Сквирського районного суду від 19 травня 2016 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення більш суворого покарання ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді 200 годин громадських робіт. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; проте оскаржуваний вирок, на думку прокурора, є необгрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначенням більш суворого покарання ОСОБА_8 , ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність;

- перший заступник прокурора Київської області просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_8 призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того апелянт зазначає, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки направлений ним обвинувальний акт не містить сформованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та містить лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування й правову кваліфікацію його дій. Також, на думку апелянта, фактичні обставини, які встановлені досудовим слідством не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки, згідно обвинувального акту в результаті дій ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 34/Д від 15.04.2016 року, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Разом з тим, дії ОСОБА_8 прокурором кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що суперечить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та свідчить про відсутність сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_8 та правильної правової кваліфікації його дій, а відтак висунутого належного обвинувачення ОСОБА_8 . Також прокурор зазначає, що не зважаючи на це, суд першої інстанції прийняв вказаний обвинувальний акт до розгляду, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу заступника прокурора області та просила скасувати вирок суду, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень. Органами досудового слідства його дії кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України .

При формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 зазначено, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, однак, як убачається із висновку експерта № 34/Д від 15.04.2016 року, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_8 призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, оскільки питання про допустимість і відповідність обвинувального акту, який направляється для судового розгляду, вирішується виключно на стадії підготовчого судового засідання, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга заступника прокурора Київської області підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

С У Д Д І :

_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4