Єдиний унікальний номер 205/2688/17
Єдиний унікальний №205/2688/17
Провадження №1-кс/205/374/17
УХВАЛА
про накладання арешту на майно
23 травня 2017 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 розглянув клопотання слідчого СВ Новокадацького відділення поліцїї Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000013 від 31.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, щодо накладання арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
30 липня 2015 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 надійшла інформація з «КП ЖЕП № 25 ДМР» про те, що на обслуговуванні вказаного КП знаходиться будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 .За даним «КП ЖЕП № 25 ДМР» квартира АДРЕСА_2 вказаного будинку є приватизованою, а квартиронаймач помер у грудні 2012 року.

Однак, 23.06.2015 року до «КП ЖЕП № 25 ДМР» звернулися особи, які повідомили, що є новими власниками квартири, при цьому надали договір дарування на вказану квартиру,що є не чинним для державної неприватизованої квартири.

31.07.2015 року Дніпропетровської місцевою прокуратурою № 4 за фактом використання підроблених документів внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Встановлено, що 05.12.2012 року до чергової частини Новокадацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що у квартирі , розташованій за адресою АДРЕСА_3 раптово померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даним фактом 06.12.2012 року СВ Новокадацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000278 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. В ході проведення досудового розслідування за вказаним кримінальними провадженням встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 791/Л ОСОБА_4 хворіла на гостру недостатність кровообігу, мала атеросклеротичну серцево-судинну хворобу, що і стало її причиною смерті.

Згідно до інформації КП ЖЕП № 25 ДМР» ОСОБА_5 зареєстрована у квартирі , розташованій за адресою АДРЕСА_3 з 1982 року , що підтверджується копією ордера № 867.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.05.1996 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником квартири ,, розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

Так, 03.06.2015 року ОСОБА_6 з метою продажу вищевказаної квартири за посвідченням приватного нотаріуса ОСОБА_7 надав довіреність на укладення договору купівлі- продажу від його імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.06.2015 року ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_4 уклав договір купівлі- продажу квартири , розташованої за адресою АДРЕСА_3 .з ОСОБА_8 яка на підставі вищевказаної довіреності діє від імені та в інтересах ОСОБА_6 . Договір купівлі- продажу посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_10

20.06.2015 року за посвідченням приватного нотаріуса ОСОБА_11 між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 укладено договір дарування, на підставі якого ОСОБА_12 безоплатно отримала у власність квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно інформації, наданої архівним управлінням Дніпропетровської міської ради свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_6 не надавалось. Крім того, відповідно до переліку розпоряджень, які прийнято виконкомом за 1996 рік, розпорядження № 11/184-96 не значиться, а отже свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 11.05.1996 року видане ОСОБА_6 не є дійсним.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.05.1996 року він не отримував. Довіреність , посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_13 на укладання договору купівлі- продажу кВ. АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , а також копії свого паспорту не надавав. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що на копіях його паспорту, які містяться в нотаріальній справі не його фотознімок.

На теперішній час , з використанням підроблених документів вищевказана квартира незаконно відчужена та вибула з державної власності. Крім того, існують достатні підстави вважати, що нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_3 в подальшому може виступити предметом іпотеки, здано в оренду або пошкоджено.

На даний час квартира , розташована за адресою АДРЕСА_3 .згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі- продажу серія та номер НВТ 300122 від 10.05.2016 року належить ОСОБА_14 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та доданих до нього матеріалів, приходить до висновку, про те, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном ; 4)розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, зазначені вище вимоги закону слідчим не виконані, оскільки з наданого клопотання та матеріалів наглядового провадження не вбачається процесуальний статус гр. ОСОБА_16 на майно якої слідчий просить накласти арешт, отже, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість задоволення зазначеного клопотання.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання слідчого СВ Новокадацького відділення поліцїї Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_17 ., у кримінальному провадженні № 0000013 від 31.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, щодо накладання арешту на майно,а саме, квартиру АДРЕСА_4 відмовити.

2. Ухвала слідчого судді може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1