Справа № 372/1706/15-к
Провадження 1-кп-99/17
ухвала
Іменем України
06 червня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 28.05.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :
14 квітня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 28.05.2014 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 307 КК України.
Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив повернути обвинувальний акт для усунення недоліків відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 22.03.2017 року.
Захисник та обвинувачений також просили повернути обвинувальний акт для усунення недоліків.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до такого висновку.
За змістом п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, є обвинувальний акт, у якому викладається сутність обвинувачення та його підстави, дається юридична оцінка і кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі майбутнього судового розгляду. Невипадково для обвинувального акту законом встановлена спеціальна процесуальна форма (ч.2 ст.291 КПК) та передбачені наслідки у випадку її недотримання (п.3 ч.3 ст.314 КПК).

Так, за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Обвинувачення у вчиненні злочину вважається сформульованим, якщо у ньому викладене твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України із викладенням у ньому ознак цього діяння, зазначених у диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України і посиланням на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному процесі. Тільки обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим для обвинуваченого вважається належно сформульованим і породжує відповідні наслідки, в тому числі необхідність та можливість захисту обвинуваченого від даного обвинувачення.

Як зазначено в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 22.03.2017 року обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті, є неконкретним і порушує право ОСОБА_5 на захист. Так, у цьому обвинувачені лише зазначається, який злочин ним був вчинений, без вказівки на ті дії, які обвинуваченим були вчинені для досягнення своєї злочинної мети, без викладення обєктивної та субєктивної сторони злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню у ході кримінального провадження. Такі обставини роблять обвинувачення неконкретним і незрозумілим для обвинуваченого.

Поза увагою сторони обвинувачення залишилась та обставина, що виклад фактичних обставин вчинення злочину та формулювання обвинувачення є різними складовими частинами обвинувального акту. У зв`язку із цим, формулювання обвинувачення не може підмінятись викладенням обставин вчинення злочину. У даному обвинувальному акті стороною обвинувачення формулювання обвинувачення фактично замінене викладенням обставин вчинення злочину, які прокурор вважав встановленими, без формулювання конкретного обвинувачення, що є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Наведене у своїй сукупності вказує на недотримання вимог закону, що визначає вимоги до обвинувального акту (п.5 ч.2 ст.291 КПК України), що перешкоджає суду призначити обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, до розгляду та ухвалення у цьому кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогами цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.
Керуючись статтями 291, 314, 315, 384 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 28.05.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 307 КК України повернути прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя