Справа № 463/1640/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/286/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 по матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого, працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 25.11.2016 р., в період часу з 19 год. 33 хв. по 19 год. 37 хв., перебуваючи по вул. Чайковського, 8 у м. Львові, діючи умисно, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за попередньою змовою у групі з ОСОБА_9 таємно викрали із салону автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 7500 Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 25.11.2016 р. становить 202425 грн., 12000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 25.11.2016 р. становить 306960 грн. та 5700 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 515085 грн.

Крім цього, 22.01.2017 р., в період часу з 19 год. 33 хв. по 19 год. 37 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Шопена, 3 у м. Львові, діючи умисно, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , таємно викрали із салону автомобіля марки «Хонда Сівік», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , штани фірми «Айспік» вартістю 2000 грн., куртку вартістю 3000 грн., рукавиці вартістю 600 грн., светр вартістю 500 грн., балаклаву вартістю 200 грн., спортивні штани фірми «Адідас» вартістю 700 грн. та термо-кофту фірми «Вайде» вартістю 500 грн., чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 7500 грн., сумку для ноутбука марки «Кейс Лоджик» вартістю 1689 грн., ноутбук марки «Леново Трінкпад 12.5» вартістю 42225 грн., гроші в сумі 1200 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 22.01.2017 р. становить 33780 грн., мобільний телефон марки «Леново Вайб 2» вартістю 8445 грн., лижний костюм фірми «SALOMO» вартістю 28000 грн., лижні рукавиці марки «SALOMO» вартістю 1500 грн., що належать ОСОБА_13 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 115639 грн., дорожню спортивну сумку марки «Nike» вартістю 1500 грн., джинси марки «Рав» вартістю 5630 грн., лижний костюм фірми «SALOMO» вартістю 8000 грн., лижні штани вартістю 1000 грн., светр фірми «Джаст Кавалі» вартістю 3000 грн., що належить ОСОБА_14 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на суму 19130 грн.

Крім цього, 28.03.2017 р. приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподіливши між собою ролі, перебуваючи у м. Львів-Винники по вул. Галицька, 16б, поблизу приміщення супермаркету «Рукавичка», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом сканування центрального замка автомобіля марки «Hunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_3 , викрали із багажного відділення автомобіля сумку, у якій знаходився ноутбук марки «Asus», Power Bank марки «Nomi», мобільний телефон марки «LG X 135» та відео реєстратор чорного кольору із салону автомобіля, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 12000 грн.

Дії ОСОБА_7 досудовим слідством кваліфіковано за ч.ч.2, 3, 5 ст.185 КК України.

29.03.2017 р. ОСОБА_7 затримано слідчим в порядку ст.208 КПК України.

30.03.2017 р. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, 5 ст.185 КК України, і того ж числа до Личаківського районного суду м. Львова внесено клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ Личаківського відділу ГУ Національної поліції у Львівській області задоволено частково. Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО № 19 УДД УВП у Львівській області з визначеним строком дії ухвали шістдесят днів. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19.40 год. 28.03.2017 року. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 240000 грн. У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, постановлено звільнити ОСОБА_7 з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України. У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_7 покладено такі обовязки:

1. Прибувати до слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та суду за першою вимогою.

2. Повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, про зміну місця роботи та проживання.

3. Утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні за винятком необхідності викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду.

4. Носити електронний засіб контролю.

В поданій апеляційній скарзі прокурор висловлює свою незгоду з ухвалою слідчого судді лише в частині розміру застосованої застави. Посилаючись на невідповідність суми такої застави розміру заподіяних потерпілим збитків, апелянт просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням ОСОБА_7 розміру застави скасувати частково та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 480000 грн.

До початку розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги прокурора захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 в інтересах її підзахисного та в межах встановлених законом строків на апеляційне оскарження також подано апеляційну скаргу на у хвалу слідчого судді, в якій наведено доводи на підтвердження висновків захисту про необґрунтованість і незаконність рішення суду внаслідок надмірної суворості обраного підозрюваному запобіжного заходу, що, на думку апелянта, не відповідає особі ОСОБА_7 . Адвокат наполягає на тому, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчим суддею не взято до уваги матеріалів кримінального провадження, з яких слідує, що по двох епізодах злочинної діяльності, а саме крадіжок з автомобілів 25.11.2016 р. та 22.01.2017 р., досудовим слідством не здобуто жодних належних доказів вини підозрюваного, по одному епізоду крадіжки з автомобіля в м. Винники підозра ґрунтується виключно на показаннях працівників міліції, які не можуть вважатися допустимими доказами у справі, а вартість викраденого майна оцінена самим потерпілим без проведення відповідної експертизи. Крім цього, апелянт стверджує про порушення вимог процесуального закону під час затримання підозрюваного працівниками поліції і недоведеність прокурором наявності ризиків, які б могли бути достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. З урахуванням наведеного, тяжкого матеріального становища родини, а також характеризуючих особу підозрюваного даних, згідно яких ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий, працевлаштований, з наявним постійним місцем проживання, адвокатом зроблено висновок про безпідставність обраного її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та надмірно великий розмір альтернативно застосованої йому застави. У зв`язку з цим апелянт просить оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити, зменшивши розмір застави до 10 розмірів прожиткового мінімуму або ж обравши ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на її спростування і їх міркування на підтримання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , вивчивши матеріали судової справи, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, постановляючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду виходив з того, що необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, 5 ст.185 КК України, віднесених до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів. Оголошена ОСОБА_7 підозра ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, які дають достатньо підстав вважати її належним чином мотивованою. Підозрюваний вини своєї не визнає, зі слідством не співпрацює, щодо нього також проводилось досудове розслідування по фактах вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.ч.2, 4 ст.296 КК України, кримінальні провадження по яких передані для розгляду в судах.
З такими висновками слідчого судді апеляційна інстанція погоджується і вважає їх обґрунтованими.

Так, в засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 визнав свою причетність до епізоду вчинення 28.03.2017 р. крадіжки майна потерпілого ОСОБА_15 з транспортного засобу у м. Винники. Що стосується решти двох епізодів крадіжок, які мали місце на території м. Львова 25.11.2016 р. та 22.01.2017 р., підозрюваний свою участь у них категорично заперечує, незважаючи на те, що досудовим слідством при проведені розслідування зібрано докази, які є достатньою підставою підозрювати ОСОБА_7 у їх вчиненні. Так, оголошена ОСОБА_7 підозра ґрунтується на фактичних даних, встановлених при проведенні слідчих та інших процесуальних дій, зокрема в ході допитів потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на місці події після вчинення ними протиправних дій, допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , оглядів місця події від 28.03.2017 р., 25.11.2016 р. та 22.01.2017 р. Крім цього, до матеріалів кримінального провадження долучено диски з камер відеоспостереження, які фіксували події на місці вчинення злочинів. Усе наведене в сукупності дає достатні підстави вважати оголошену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою.
У поданій апеляційній скарзі та в судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 поставила під сумнів належність і допустимість окремих з вищенаведених доказів, зокрема, даних камер відеоспостереження. Однак, колегія суддів вважає, що при обранні підозрюваному запобіжного заходу суд не вправі давати остаточну оцінку доказам, адже на цій стадії встановлюється не факт доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а лише достатність підстав для його підозри у їх вчиненні.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів в складі групи осіб. Це, а також відмова підозрюваного давати свідчення по епізодах скоєних кримінальних правопорушень, свою причетність до яких він заперечує, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати реальними ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі шляхом спілкування підозрюваних між собою, їх можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків чи переховуванням від органів досудового розслідування та суду.
Суд приймає до уваги й те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні й інших злочинів різної кримінальної спрямованості, зокрема, 23.01.2017 р. Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області йому оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України, та 17.02.2017 р. Франківським ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 оголошено про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України. В обох випадках досудове розслідування на даний час завершено, а матеріали відповідних кримінальних проваджень скеровано на розгляд в суди першої інстанції. Наведене вказує на необхідність обрання ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, який би унеможливив існування ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених обставин слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали прийшов до правильного висновку, що більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, існування яких має місце у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 . А тому обраний підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою обґрунтовано є необхідним для забезпечення виконання ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків. Інші запобіжні заходи, в тому числі особисте зобов`язання, про застосування якого просить захисник в поданій апеляційній скарзі, для цього недостатньо.

Також відповідає вимогам закону визначення слідчим суддею місцевого суду альтернативної застави підозрюваному.

У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно із п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В клопотанні слідчого, погодженого прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявне прохання до суду в разі застосування застави, обрати таку в межах сум, визначених ч.5 ст.182 КПК України. Отже, слідчий та прокурор в даному випадку поклались у вирішенні цього питання на розсуд суду.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно взяв до уваги обставини справи, тяжкість скоєного, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, про його майновий стан, і обгрунтовно визначив йому розмір альтернативної застави в сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 240 тис. грн.

Порушене в апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 питання про зменшення розміру застави до 10 розмірів прожиткового мінімуму суперечить вимогам процесуального законодавства, а саме п.3 ч.5 ст.182 КПК України, яким визначено нижній поріг застави для осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, на рівні вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обраний підозрюваному ОСОБА_7 розмір альтернативної застави не підлягає зміні як в бік зменшення, так і збільшення у зв`язку з відсутністю для цього належних підстав.

Доводи прокурора про невідповідність визначеного в ухвалі слідчого судді розміру застави сумі шкоди, заподіяної злочинами, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 , слід оцінювати критично. Закон не пов`язує напряму розмір застави із розміром заподіяної злочином шкоди. Остання згідно із п.11 ч.1 ст.178 КПК України враховується при обранні запобіжного заходу, але в сукупності з іншими обставинами. В даному випадку ОСОБА_7 підозрюється у протиправному таємному заволодінні майном потерпілих групою осіб, а тому заподіяння злочинами майнової шкоди у встановлених досудовим слідством розмірах, інкримінується не лише йому, але також й іншим співучасникам. При цьому, підлягають врахуванню майновий стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, до вчинення злочинів, що йому інкримінуються, судимостей раніше не мав.

До того ж для забезпечення можливого відшкодування підозрюваним шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, досудовим слідством можуть ініціюватися й інші процесуальні дії, зокрема, накладення арешту на майно підозрюваного, що передбачено п.4 ч.2 ст.170, ст.171 КПК України.

З цих підстав апеляційні вимоги прокурора щодо збільшення розміру альтернативно застосованої підозрюваному ОСОБА_7 застави до максимального рівня, визначеного п.3 ч.5 ст.182 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4