Номер провадження: 11-кп/785/773/17
Номер справи місцевого суду: 509/901/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.05.2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000156 від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч.2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України, повернутий прокуратурі Одеської області для усунення недоліків,-

встановив:
оскаржуваним рішення районного суду, 11.05.2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000156 від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч.2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України, повернутий прокуратурі Одеської області для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції в своїй ухвалі, послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а також в ньому відсутні конкретні дані про злочин, місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки, а також форму вини і мотиви кримінального правопорушення. Також суд послався на те, що в обвинувальному акті зазначено про відсутність витрат на залучення експертів, однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування мітяться відомості про проведення двох експертиз. Суд зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 109, 110 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомості про прийняття всіх процесуальних рішень, крім того майже всі процесуальні дії та рішення які містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування були здійснення та прийняті в рамках іншого досудового розслідування. Крім того, суд послав ся на те, що обвинувальний акт, в порушення вимог ч.1 ст.32 КПК України, прокуратурою Одеської області було направлено для розгляду до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність прийнятого судом рішення, просить його скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що він відповідає вимогам ст.291 КПК України. Прокурор посилається на те, що зазначені в оскаржуваній ухвалі недоліки обвинувального акту, не є підставою для його повернення.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як вбачається з змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000156 від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч.2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України, він містить формулювання обвинувачення, а тому посилання районного суду на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України в зв`язку з відсутністю формулювання обвинувачення, є безпідставними. За таких умов посилання в оскаржуваній ухвалі на відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали. Посилання суду в оскаржуваній ухвалі на порушення вимог ст. 291 КПК України щодо не висунення обвинувачення, є безпідставними, оскільки обвинувачення висунуте в порядку передбаченому КПК України та формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті, із зазначенням у ньому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених п.п.1-4 ч.1 ст.91 КПК України.
Вказівка районного суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування є безпідставною, а тому підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.

Посилання районного суду на необхідність повернення обвинувального акту прокурору для його направлення в межах територіальної юрисдикції де були вчинені кримінальні правопорушення не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки у відповідності до вимог п.4 ч.3 ст.314 КПК України упідготовчому судовому засіданні суд, у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, не повертає обвинувальний акт прокурору, а має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності, а тому зазначене посилання підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.

Твердження суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, з вказівкою про те, що він не затверджений печаткою прокуратури, з посиланням на положення п.п. 9.5.1, 9.8.2, 18.2.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України» затвердженої Наказом генерального прокурора України від 24.02.2016 року, є безпідставними, оскільки пункт 3 Додатку 61 до Інструкції, який регламентував посвідчення гербовою печаткою прокуратури всіх процесуальних документів, які підписуються процесуальним керівником по кримінальному провадженню, було виключено наказом Генерального прокурора з попередньої редакції Інструкції та додатків до неї від 15.01.2013 року.

Таким чином, в розумінні положень ст. 291 КПК України, вказані районним судом обставини, не є недоліками обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Рішення суду щодо повернення обвинувального акту прокурору для усунення більшості зазначених в ухвалі районного суду недоліків, є необґрунтованим, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора є слушними.

За таких обставин наведені районним судом порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.

Оскаржувана ухвала районного суду також не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372 КПК України, оскільки з резолютивної частини ухвали, всупереч вимогам ч.3 ст.314 КПК України, є незрозумілим, з яких підстав суд повернув обвинувальний акт до прокуратури Одеської області.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, апеляційним судом встановлено таке.

Апеляційним судом встановлені обставини, які унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , але на які районний суд не звернув уваги, та, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, не зазначив в своїй ухвалі.

Як убачається з обвинувального акту по даному кримінальному провадженню, виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення містять посилання на вчинення ОСОБА_8 інкримінованих їй злочинів у співучасті з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що суперечить правовій позиції Верховного суду України, викладеній в Постанові ВСУ від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та загальних засад кримінального провадження, зокрема верховенство права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оскільки зазначення цих обставин у обвинувальному акті, порушує права та свободи інших осіб.

Разом з цим, чинний КПК України, зокрема ст. 17, 20, 21, 22 КПК України та міжнародні стандарти у галузі судочинства, вказують на неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий розгляд.

Так, відповідно до частини 2 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувальний вирок відносно інших осіб, прізвища яких зазначенні в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , як співучасників вчинених злочинів - відсутній, а досудове розслідування відносно них триває.

З урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду, зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_8 недвозначно вказує на співучасть ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України, є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про винуватість вказаних осіб у вчиненні зазначеного злочину у співучасті з ОСОБА_8 .

Викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 обставини, які стосуються інших осіб, не можуть вважатися встановленими щодо цих осіб і потребують окремого дослідження при розгляді справи відносно останніх.

На думку апеляційного суду, зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншими, крім обвинуваченої особами, які фактично на даний час тільки підозрюються у вчиненні злочинів у співучасті з ОСОБА_8 , не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.

З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.

Системний аналіз зазщначених норм Основного Закону України та КПК України, а також правова позиція Верховного Суду України в Постанові ВСУ від 03 березня 2016 року у справі №5-347 кс15, вказують на те, що обставини скоєння кримінального правопорушення іншого співучасника має бути доведено в іншому кримінальному проваджені.

Суд першої інстанції наведені вище вимоги закону не врахував та не прийняв до уваги, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства та порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

На думку апеляційного суду, виклад фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_8 злочинів є можливим без ідентифікації в обвинувальному акті певних осіб, які за версією органу досудового розслідування вчинили ці злочини у співучасті з обвинуваченою.

Наведене порушення свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст. 21, 22, ч.4 ст.291 КПК України, визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам закону є безпідставними та не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Разом з цим, з урахуванням того, що частина доводів апеляції прокурора щодо необґрунтованості мотивів з яких районний суд повернув обвинувальний акт прокурору, заслуговує на увагу, апеляційний суд, відповідно до положень ст.407 КПК України, вважає за необхідне змінити та доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду, та виключити з резолютивної частини ухвали посилання суду на недоліки обвинувального акту, доповнивши мотивувальну частину недоліками обвинувального акту, встановленими апеляційним судом та викладеними в цій ухвалі.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.05.2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000156 від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України, повернутий прокуратурі Одеської області для усунення недоліків змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на недоліки обвинувального акту встановлені судом першої інстанції та доповнити недоліками обвинувального акту, які є підставами для його повернення прокурору, встановленими апеляційним судом та зазначеними в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Резолютивну частину ухвали викласти в наступній редакції:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженню№0000156 від 20.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч2 ч.1 ст.204, ч.ч.2,3 ст.204 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4