Дата документу Справа № 322/997/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/496/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/997/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.365 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000483 відомості про яке внесені до ЄРДР 01 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
ВСТАНОВИЛА:
Повертаючи обвинувальний акт, суд у своїй ухвалі зазначив, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Саме у межах пред`явленого обвинувачення в обвинувальному акті, згідно зі ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Суд дослідивши обвинувальний акт приходить до висновку, що формулювання обвинувачення відносно кожного обвинуваченого не є конкретним, а саме:

Відносно ОСОБА_9 визначено наступне формулювання: « ОСОБА_9 ... наніс останньому удар рукою в область голови.

Такі ж удари ОСОБА_7 були нанесені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ».

Відносно ОСОБА_14 визначено наступне формулювання: « ОСОБА_15 ... наніс останньому удар рукою в область голови.

Такі ж удари ОСОБА_7 були нанесені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ».

Аналогічні формулювання визначено відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

З урахуванням того, що обвинувачення повинно мати індивідуальних характер відносно кожного обвинуваченого, особа якій пред`явлено обвинувачення повинна чітко розуміти та усвідомлювати формулювання обвинувачення відносно неї, та мати можливість розмежування дій що визначаються їй з діями інших співучасників кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення є не конкретним, відсутня хронологія та легалізація дій відносно кожного зі співучасників, визначених в обвинувальному акті.

Як вбачається формулювання обвинувачення відносно кожного з обвинувачених визначено за ч. 2 ст. 365 КК України як: «перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування».

При цьому диспозиція ст. 365 КК України в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення (редакція від 11.07.2009) визначена наступним:

«ч.1 - Перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, -

ч.2 - Перевищення влади або службових повноважень, якщо воно супроводжувалося насильством, застосуванням зброї або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування».

Зміна формулювання злочинності діяння визначеного Кримінальним кодексом України, нормами кримінального процесуального законодавства не передбачена.

Оскільки, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, на переконання суду вищезазначені недоліки перешкоджають розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що зазначені твердження суду є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

У той же час, у порушення вимог ст. 314 КПК України, суд першої інстанції в оскаржуємій ухвалі під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки обставин кримінального правопорушення та піддав сумніву правильність викладення прокурором фактичних обставин вчинених обвинуваченими злочинів. У той же час, відповідно до вимог ст. 314 КПК України неконкретність обвинувачення не є підставою для повернення обвинувального акту.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати повністю ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.365 КК України та направити обвинувальний акт з додатками до Вільнянського районного суду Запорізької області для призначення підготовчого судового засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав судове рішення законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування виклав всі необхідні обставини, які необхідні для прийняття судового рішення, зокрема вказав, місце, час, дату та дії обвинувачених, які, на думку органа досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини і правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим злочинів.

Колегія суддів вважає, що у рішеннях Європейського суду з прав люди, які зазначені судом в оскаржуємій ухвалі, йдеться мова про належне інформування обвинуваченого суті обвинувачення та необхідності вжиття вичерпних заходів до його розуміння останнім. У той час, обвинувачені, їх захисники під час досудового розслідування (про що свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування) та під час підготовчого судового засідання не заявляли клопотань про не правильне формулювання обвинувачення, а показання ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому стали однією з підстав для оголошення підозри. За таких обставин посилання суду на не розуміння ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обвинувачення, які під час підготовчого судового засідання наполягали на призначенні судового розгляду, не відповідають дійсності та спростовуються вказаними доводами.

Крім того, ще однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору судом першої інстанції зазначено «неправильне формулювання обвинувачення відносно визначення злочинності діяння за нормами Кримінального кодексу України».

У той час, як п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містить посилання на те, що обвинувальний акт серед іншого повинен містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувальний акт, затверджений 29.09.2016, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку із викладеним, вказана обставина не може бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки суд, керуючись загальними принцами кримінального закону, у випадку доведеності вини обвинуваченого, може сам дослідити та визначитися з кваліфікацією дій останнього в рамках сформованого обвинувачення органами досудового розслідування та прокурором. При цьому необхідно врахувати, що в процесі судового розгляду прокурор вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушень вимог ст. 291 КПК України, які перешкоджають судовому розгляду провадження, не встановлено, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000483 відомості про яке внесені до ЄРДР 01 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Матеріали кримінального провадження направити до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4