Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1576/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на його незаконне тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
22 березня 2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на його незаконне тримання під вартою в Миколаївському слідчому ізоляторі.
В обґрунтування скарги вказав, що з 18.09.2016 року до теперішнього часу він незаконно утримується під вартою в Миколаївському слідчому ізоляторі за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили. 20.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва було постановлено у відношенні нього завідомо незаконний обвинувальний вирок по сфальсифікованому, на його думку, кримінальному провадженню, який законної сили не набрав, а за такого, не підлягає виконанню. В резолютивній частині вироку вказано, що до набрання ним законної сили ОСОБА_3 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням того, що на даний час немає жодного судового рішення про продовження вказаного запобіжного заходу, ОСОБА_3 просить звільнити його з-під варти.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_3 на даний час утримується в Миколаївському слідчому ізоляторі законно, на підставі вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року, який на даний час не набрав законної сили у зв`язку з поданням ОСОБА_3 та його захисником апеляційної скарги, яка ще не розглянута.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та надані адміністрацією Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор матеріали особової справи ОСОБА_3 , приходжу до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Між тим, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що 20.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва було постановлено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з 09.02.2013 року, із зарахуванням строку попереднього ув`язнення в період з 09.02.2013 року по 20.07.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Крім того, в резолютивній частині вироку вказано, що запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою. Вирок законної сили не набрав.
Відповідно до ухвали судді Апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від 14.12.2016 року відкрите апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 .
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.02.2017 року задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 .
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2017 року матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року були перерозподілені колегії суддів: судді-доповідачу ОСОБА_6 , членам колегії - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
03.03.2017 року Апеляційним судом Миколаївської області відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року.
Відповідно до ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2016 року, який не набрав законної сили, на теперішній час стосовно обвинуваченого по кримінальному провадженню ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Даних про зміну або скасування запобіжного заходу надані матеріали особової справи ОСОБА_3 не містять, при розгляді скарги не надано таке рішення і учасниками процесу.
Таким чином, на теперішній час підстав для звільнення ОСОБА_3 з-під варти не вбачається, а за такого, подана скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ч. 2 ст. 206, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 24 квітня 2017 року о 15 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9