Справа № 493/1096/15-к
Провадження № 1-кп/493/5/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
законного представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балті Одеської області кримінальне провадження № 1-кп/493/5/17 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритне Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, який має середньоспеціальну освіту, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
08 вересня 2014 року, приблизно о 13:30 год., водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3, 12.10-2, 14.6, 18.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.10-2 «б». «Обмеження дозволеної швидкості руху вводяться постійно виключно у місцях розміщення наземних нерегульованих пішохідних переходів»;
п. 14.6 «в». «Обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірі обличчя в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівій боковій поверхні живота, що відносяться до категорії легких тілесних ушкодень та закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості, та спричинені в результаті ДТП.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показами законного представника потерпілого ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що 08.09.2014 року, приблизно о 13:30 год. ОСОБА_7 переходив пішохідний переход, який знаходиться біля монастиря по вул. Уварова. Коли він майже закінчив його переходити, його збив автомобіль, удар йому прийшовся у бік. Під час переходу в руках він тримав мобільний телефон, але не розмовляв по ньому. Також зазначили, що у ОСОБА_7 дуже важкі наслідки пережитої аварії, частий головний біль, нервовий стан, необхідність в постійному огляді лікарів і в прийомі ліків, тому цивільний позов законний представник потерпілого просила задовольнити в повному обсязі та наполягала на суворому покаранні обвинуваченого;
- показами свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що 08.09.2014 року, приблизно о 13:30 год., він рухався на своєму автомобілі по вул. Уварова в сторону с. Білине Балтського району. В автомобілі разом з ним знаходилась ОСОБА_10 . Біля чоловічого монастиря він зупинився перед пішохідним переходом з метою пропустити школярів, які почали переходити зазначений пішохідний перехід. В цей час він в дзеркало заднього виду побачив, що позаду наближається автомобіль ВАЗ, який здійснюючи маневр об`їзду його транспортного засобу здійснив виїзд на зустрічну смугу та наїзд на дитину, так як останній знаходився на пішоходному переході по середині проїзної частини дороги. Він наполягав, що малолітній переходив проїзну частину саме по пішоходному переході, мобільний телефон тримав у руці, але по ньому не розмовляв. Даний автомобіль під керуванням обвинуваченого після скоєного наїзду правою передньою стороною автомобіля ще деякий час продовжував рух, не намагаючись здійснити екстренну зупинку. Дитина після скоєного наїзду перелетіла через автомобіль та знаходились у безсвідомову стані;
- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює вчителем у школі та про скоєний наїзд на хлопчика вона дізналася з дзвінка учня свого класу і відразу прийшла на місце пригоди. Також пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 знаходився у безсвідомому стані;
- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знаходилась в автомобілі ОСОБА_9 на передньому сидінні поряд з водієм, вони разом їхали по вул. Уварова в напрямку с. Білине Балтського району Одеської області. Біля монастиря ОСОБА_9 зупинився перед пішоходним переходом, оскільки побачив дітей, які стояли на початку пішоходного переходу і згодом почали його переходити двоє хлопчиків. Один з хлопчиків по відношенню до їхнього автомобілю, пройшов їх по пішоходному переходу і в цей час вона побачила, як автомобіль, який виїхав ззаду здійснюючи об`їзд їхнього автомобіля, збив хлопчика, внаслідок чого дитину підкинуло в повітрі і вона впала на проїзну частину дороги. Дитина після наїзду перебувала в безсвідомову стані. На місці здійснення ДТП знаходились частини розбитої фари та розбитий телефон дитини, також вона бачила сліди крові дитини. Водій, який здійснив наїзд залишився на місці пригоди. Згодом він розповідав, що поспішав на залізничну станцію с. Білине Балтського району Одеської області;
- показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в судовому засіданні пояснили, що вони являються працівниками ВДАІ Балтського та Кодимського районів, відношення до складання схеми ДТП ніякого не мають, так як не мають на це повноважень, схему складав слідчий. Пам`ятають, що з ліва по ходу руху вказаного транспортного засобу біля пішоходного переходу лежав портфель, а сам автомобіль знаходився вище, де поворот на вул. Боженко. Не далеко від пішоходного переходу на проїзній частині була осип скла та плями схожі на кров. До пішоходного переходу слідів гальмування не було взагалі, а після - вони не пам`ятають;
- показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні роз`яснив схему ДТП по пам`яті, оскільки дані позначення в схемі ДТП відсутні, пояснивши, що не великий проміжок часу пропрацював слідчим, а тому не знав, що саме потрібно зазначати в схемі ДТП;
- допитані в судовому засіданні судово-медичні експерти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який хоч і відсутній у складі комісії, оскільки в той період часу знаходився на лікарняному, але експертизу готував він, тому для роз`яснення висновку відрядженого саме його, які підтвердили у судовому засіданні висновки проведених експертиз, дали логічні і змістовні роз`яснення підтвердивши, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого виникли одномоментно під час дорожно-транспортної пригоди і відповідають характеру виявлених у нього тілесних ушкоджень. Будь-яких сумнівів, що тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості у них немає, що стосується помилок, то дані помилки були допущені механічні та на результати висновків не впливають;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2014 р., схемою та фототаблицею до нього, згідно якого зафіксоване місце наїзду на пішохода, розташоване на проїжджій частині по вул. Уварова у м. Балта;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.09.2014 р., згідно якого ознак сп`яніння у ОСОБА_6 не виявлено;
- висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз по дослідженню технічного стану та слідів і ушкоджень на автомобілі ВАЗ-2107, № НОМЕР_4 від 26.11.2014 р., та фототаблицею до нього, згідно якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування й ходова частина автомобіля ВАЗ-2107 були працездатні, дозволяли водію здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективністю, не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, або раптовому відведенні автомобіля вбік при русі й гальмуванні. В передній правій кутовій частині та по поверхні правого переднього крила автомобіля ВАЗ-2107 зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючі частини передка в правій частині автомобіля ВАЗ-2107;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 45 від 26.03.2015 р. по 17.04.2015 р., згідно якого у ОСОБА_7 були тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості, садна на шкірі голови (обличчя) в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівій боковій поверхні живота. Це підтверджується результатами огляду, даними наданої медичної документації, даними КТ-досліджень. Закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості (в єдиний комплекс якої входять також садна голови) не була небезпечною для життя, викликала тривалий розлад здоров`я потерпілого терміном понад 21 день, і за даним критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Вказана тривалість розладу здоров`я у ОСОБА_7 підтверджується результатами контрольного КТ-дослідження (від 15.09.2014 р.) за результатами якого встановлено, що через 6 місяців після травми у потерпілого ще зберігаються нечіткі геморагічні вогнища в лобових частках головного мозку на тлі набряку. Садна на шкірі тулуба і кінцівок мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за даним критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Тілесні ушкодження ОСОБА_7 заподіяні незадовго до звернення за медичною допомогою, можливо 08.09.2014 р. Зазначені ушкодження заподіяні дією тупих предметів, якими могли бути деталі кузова автомобіля, фрагменти дорожнього покриття в умовах ДТП при наїзді рухомого транспортного засобу на пішохода;
- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 78-К від 05.08.2016 р. по 12.08.2016 р., згідно якого у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження, наявність яких підтверджено клінічними спостереженнями, інструментальними дослідженнями: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, садна на шкірі голови в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, а також садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівої бічної поверхні живота та підшкірні крововиливи у лобній області праворуч, області лівого плеча, ліктьового суглобу, лівій боковій поверхні черевної стінки. Усі тілесні ушкодження є наслідками впливу тупих твердих предметів на вказаній області голови, тулубу та лівої руки. Вони виникли в умовах ДТП при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. Виникнення тілесних пошкоджень в строк, який вказується в матеріалах провадження (08.09.2014 року), не виключається. За ступенем тяжкості забій головного мозку середнього ступеня відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, оскільки при звичайному перебігу одужання після таких травм настає у термін більш ніж 21 доба. Тактика лікарів та тривалість призначеного лікування, індивідуальні особливості організму не можуть враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які оцінюються тільки по звичайному перебігу і звичайних термінів одужання при таких травмах (п. п. 4.6, 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Ізольовані садна і синці відносяться до легких тілесних пошкоджень.
Такі експертні висновки на думку суду є достатньо аргументовані, обгрунтовані, перевірені судом з точки зору додержання закону при призначенні та проведенні експертиз, достатності поданих експертам об`єктів дослідження, наукової обгрунтованості висновків, повноти, обгрунтованості та правильності відповідей експертів на поставлені питання та їх узгодженості з іншими фактичними доказами по справі, а тому суд приймає їх до уваги.
Судом не дається аналіз показів малолітніх свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , в частині обґрунтування доведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого, так як данні свідки в силу свого віку та внаслідок тривалого часу, що минув з дня події не пам`ятають значених обставин, а повідомляють про деякі факти зі слів дорослих.
Покази свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суд до уваги не приймає, так як вони очевидцями вказаного ДТП не були.
Визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_6 частково суд оцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків.
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених у судовому засіданні свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Даних про яку-небудь заінтересованість вказаних осіб в результатах справи судом не встановлено, їх показання не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.
Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про визнання доказів недопустимими, а саме висновок комісійної судово-медичної експертизи № 45 та висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи № 78-К, оскільки висновки експертиз є упередженими, з зміненими вихідними даними, з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дані висновки експертів є обгрунтованими та такими, що складені у точній відповідності до експертної методики проведення таких досліджень. Суд, дослідивши висновки експертиз, заслухавши пояснення експертів, переконався, що вказаний доказ є допустимим та не вбачає порушення вимог КПК України під час його отримання. Підстави на які посилається захист, суд вважає надуманими, формальними та такими, що не впливають на отримані результати.
Тому суд не приймає до уваги і не вважає достовірним висновок експерта ОСОБА_8 № 120, оскільки він, спростовується висновками експертів № 45 та № 78-К, які узгоджуються між собою та поясненнями судових експертів у судовому засіданні.
Доводи захисту про не встановлення місця наїзду автомобіля на пішохода, місця розташування цього транспортного засобу у момент наїзду на дитину, а також посилання на те, що автомобіль не здійснював обгону транспортного засобу, який зупинився перед пішохідним переходом, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме показами потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, схемою та фототаблицею до нього, які узгоджуються між собою та повно відтворюють обставини, вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2014 року та додатках до нього: схемі дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицях зафіксовано місцезнаходження дорожньо-транспортної пригоди; елементи вулиці, дороги, вид та стан дорожнього покриття; параметри смуг руху та узбіччя; положення транспортного засобу на місці пригоди; а також визначено: місце осипу скла, місце слідів схожих на кров; зазначено, що сліди шин та гальмування не видно; та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди. Зауваження сторони захисту, щодо складення додатку до протоколу - схеми дорожньо-транспортної пригоди є слушними. При цьому ні від обвинуваченого, ні від понятих, які були присутні при складанні протоколу та схеми зауважень не надходило та при дослідженні даного письмового доказу свідки підтвердили, що усі обставини дорожньо-транспортної пригоди, які зафіксовані у протоколі, фототаблицях та схемі ДТП відповідають дійсності.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.
Також суд ставить під сумнів достовірність схеми ДТП наданої в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки зазначені дані під час судового розгляду були підтверджені лише ним.
Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачаються. Незначні розбіжності у показах свідків в цілому не впливають на кваліфікацію його дій й виникли, на думку суду, внаслідок тривалого часу, що минув з дня подій.
Посилання захисту на те, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, суд не приймає до уваги, оскільки обвинувачений частково визнав свою вину, тому посилання на визнання вини, для врахування обставиною згідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання, не відноситься, оскільки до пом`якшуючих обставин відноситься безумовне визнання обвинуваченим вини по всіх пунктах обвинувачення.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначені покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
До обставин, що обтяжують його покарання, суд відносить вчинення злочину щодо малолітнього.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, але з урахуванням викладеного, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні покарання у вигляді арешту, але не в максимальному розмірі передбаченому санкцією статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення іншого виду покарання, суд вважає не доцільним.
На думку суду, обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , а саме порушення Правил дорожнього руху - наїзд автомобіля під його керуванням без гальмування у світлий час доби у задовільних дорожніх умовах на пішохода, що знаходився у межах позначеного дорожнім знаком та розміткою пішохідного переходу; наслідки, що настали, - у сукупності виключають можливість незастосування до цього обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
З врахуванням досліджених доказів цивільний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Ст. 60 ЦПК України покладає на сторони довести ті обставини на які вони посилаються як на доказ.
Враховуючи, що кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода на суму 6772,38 грн.
Як вбачається з розписок долучених в судовому засіданні, що обвинуваченим відшкодована матеріальна шкода на суму 6800 грн.
Таким чином стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 6772,38 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відшкодована в повному обсязі.
При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також час і зусилля, необхідні для їх відновлення, та матеріальне становище обвинуваченого.
Також призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді арешту, суд, враховуючи, що останній має постійне місце проживання, під час розгляду справи вчасно з`являвся за викликами суду, знаходить необхідним до набрання вироком чинності обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Початок строку відбування покарання у виді арешту обчислювати з часу затримання ОСОБА_6 .
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. ст. 122, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком чинності запобіжний захід особисте зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_6 не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Цивільний позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 590,40 грн.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 09.09.2014 року, після набрання вироком чинності скасувати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому, захиснику, прокурору та законному представнику потерпілого вручити негайно після його проголошення.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя