Єдиний унікальний номер 185/4906/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001001 від 08.04.2017 рокуза обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.М-Бузово Шишацького району Полтавської області, громадянина України, маючого середню технічну освіту, пенсіонера, інваліда 2 групи, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з початку січня 2017 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) до 25 березня 2017 року, за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , організував незаконний пункт збирання, заготівлі та зберігання металобрухту, а саме: розмістив ваги для зважування прийнятого, демонтованого та сортованого металобрухту, підготував територію домоволодіння для прийому, схову та збуту металобрухту, шляхом придбання у різних фізичних осіб мешканців м. Павлоград та Павлоградського району Дніпропетровської області, здійснював операції із заготівлі (купівлі), прийому, схову та збуту брухту чорних та кольорових металів. В подальшому, по мірі заповнення незаконного пункту прийому металобрухту брухтом чорних та кольорових металів, ОСОБА_3 , здійснював його реалізацію, тобто завантаження на вантажний автомобіль і передачу права власності на металобрухт іншим власникам в обмін на еквівалентну суму коштів, без оформлення відповідних документів походження і власника металобрухту. 25.03.2017 року ОСОБА_3 , будучи фізичною особою та не маючи ніякого відношення до спеціалізованого металургійного підприємства або його приймального пункту, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в денний час, в порушення вимог ст.ст. 1, 6 Закону України «Про металобрухт», без оформлення документів про походження та власника металобрухту, за відсутності каси, придбав за готівкові грошові кошти у ОСОБА_6 брухт чорного метала, в тому числі й предмети промислового характеру, обговоривши умови купівлі - продажу металевих виробів, і вартість металобрухту за ціною 4 гривні за один кілограм брухту металевих виробів, після чого, з урахуванням ваги брухту металевих виробів - 37 кілограм, передав ОСОБА_6 , в якості оплати за придбаний брухт металу грошові кошти в сумі 148 гривень, здійснивши тим самим незаконну операцію з брухтом чорних металів. 25.03.2017 року працівниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення обшуку на території домоволодіння ОСОБА_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було виявлено та вилучено 3 металевих ваг, а також брухт чорного металу загальною вагою 2850 кг, та кольорових металів загальною вагою 25.5 кг.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 213 КК України, як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.
Під час досудового розслідування 21 червня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001001 від 08.04.2017 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської область в м. Павлограді по вул. Ганни Світличної, 64-а, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій саме за ч.1 ст.213 КК України, а саме здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, та під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії невеликої тяжкості. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем реєстрації характеризується позитивно, є пенсіонером, має дружину пенсіонного віку, раніше не судимий, має тяжке матеріальне становище, обставини, які пом`якшують покарання повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання не встановлені. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.1 ст. 213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

В рамках даного кримінального провадження проведено дві експертизи, на які кошти не витрачались.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 червня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001001 від 08.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні: брухт чорних металів промислового та побутового характеру загальною вагою 2850 т., брухт алюмінію загальною вагою 3 кг., брухт нержавіючої сталі загальною вагою 4,5 кг., брухт меде загальною вагою 8 кг., брухт свинцю загальною вагою 8,5 кг., брухт ЦАМ загальною вагою 1,5 кг., троє металевих ваг залишити ТОВ «Тормет - Дніпро».

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1