Справа № 372/2444/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/93/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка, Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середньо спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого останнього разу 27.10.2014 року Черкаським районним судом Черкаської і області, за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, судимість за що не знята та не погашена в установленому законом порядку,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 років.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. Так, 6 липня 2016 року близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його ніхто не бачить, проникнув на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , та шляхом віджиму вікна першого поверху проник до будинку, за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав ланцюгову пилу електричну торгової марки «Bosch» модель АКЕ 40S, яка належить ОСОБА_9 , залишкова вартість якої, згідно висновку експерта № 19/8-04/337 від 30.08.2016, станом на 13.07.2016 становила 2751 гривень 69 копійок. Після цього ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Також, ОСОБА_7 13 липня 2016 року близько 11 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: Київська. область, Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, 13, таємно викрав музичний центр сірого кольору марки «РаnasonicSС-АК 310», який належить ОСОБА_10 , залишкова вартість якого, згідно висновку експерта № 19/8-04/338 від 30.08.2016, станом на 13.07.2016 становила 1048 гривень 35 копійок. Після цього ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, того ж дня, ОСОБА_7 13 липня 2016 року близько 18 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи в приміщенні під`їзду, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав спортивний велосипед марки «AVANTIDAKAR 26», який належить ОСОБА_11 , залишкова вартість якого, згідно висновку № 19/8-04/339 від 30.08.2016, станом на 13.07.2016 становила 1718 гривень 08 копійок. Після цього ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення обвинуваченого. Зазначає, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, зазначає, що у обвинуваченого наявні тяжкі хвороби, які немає можливості лікувати в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та на суворість призначеного покарання є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, а саме врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь скоєного злочину, повторність вчиненего злочину, визнання обвинуваченими своєї вини, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім цього, судом враховано те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності, за що має не погашену та не зняту судимість, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на визначенні покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Колегія суддів вважає, що правові підстави для застосування ст. 75 КК України в даному випадку і звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням - відсутні.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:
Судді: