Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0008404 за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року,
в с т а н о в и в:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 цього Кодексу засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (у редакції, що діяла на час ухвалення вироку).
Не погоджуючись із таким вироком, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування ст. 75 вказаного Кодексу, що призвело до м`якості призначеного покарання.
Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року апеляційну скаргу прокурора повернуто з підстав пропуску строку на таке оскарження.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувану ухвалу і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог посилається на неправильне визначення в ухвалі дати подання апеляційної скарги виходячи з часу надходження її до суду, тоді як згідно зі ст. 116 КПК України такою датою слід вважати день подання документа на пошту. Виходячи з наведеного прокурор зазначає, що скористався правом на апеляційне оскарження у межах встановленого ст. 395 КПК України строку, а тому рішення суду про повернення скарги є незаконним.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи , суд дійшов висновку про таке.
Забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного судового рішення, належить до конституційних засад судочинства та загальних засад кримінального провадження, що закріплені у п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 24 КПК України.
Реалізація такої засади передбачає можливість повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження виключно на підставах, передбачених законом.
Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Ці законодавчі приписи апеляційний суд залишив поза увагою.
Зокрема, строк апеляційного оскарження вироку місцевого суду згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України становить тридцять днів з дня його проголошення.
Виходячи з положень ст. 115 вказаного Кодексу при обчисленні відповідного строку не береться до уваги день проголошення вироку, а якщо закінчення терміну припадає на неробочий день, останнім днем строку вважається наступний за ним робочий.
Таким чином, строк апеляційного оскарження вироку від 13 жовтня 2016 року тривав з 14 жовтня по 14 листопада цього ж року (понеділок).
Констатувавши факт пропуску прокурором такого строку, суд вказав в оскаржуваній ухвалі як на дату подання скарги на день надходження її до Апеляційного суду м. Києва відповідно до реєстраційного штампу вхідної кореспонденції 15 листопада 2016 року.
Однак зазначені висновки не ґрунтуються на вимогах ст. 116 КПК України. Згідно з цими вимогами строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу або інший документ здано на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу прокурора було здано на пошту 14 листопада 2016 року, тобто у межах строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.
Суд дійшов помилкового висновку про недотримання процесуального строку та безпідставно повернув скаргу.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду необхідно усунути вказане порушення та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись статтями 433, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року про повернення апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3