Провадження № 1-кп/761/1563/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 08308 щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів, Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог закону, провадження є підсудним Шевченківському районному суду м. Києва.

Вважав існуючими підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , вказуючи на те, що саме такий вид запобіжного заходу здатний запобігти спробам останнього переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти призначення судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Вказували на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_6 і від якого він буде захищатися у суді, викладення фактичних обставин є тотожним змісту обвинувачення. Обвинувачення є неконкретним, з огляду на те, що спосіб спричинення тілесних ушкоджень є незрозумілим, фактичні обставини повністю збігаються з обвинуваченням, яка не розкриває обставин вчинення злочину.

Крім того, уважали неможливим вирішувати питання про запобіжний захід, стверджуючи, що таке обговорення є передчасним до постановлення судом рішення про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений підтримав думку своїх захисників.

Потерпіла та представник потерпілої в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання повідомленні належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися з поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Як вбачається з даного обвинувального акту то формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин справи за змістом є ідентичними. Отже, в повній мірі не відображають обставини кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 .

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Отже, викладене у такий спосіб та в такій формі обвинувальний акт, де зміст фактичних обставин дослівно повторює формулювання обвинувачення, на думку суду є таким, що не відповідає вимогам ст..291 КПК України, оскільки порушує право на захист та на справедливий судовий розгляд.

Право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд закріплене як нормами національного законодавства, зокрема ст. 8,20,21 КПК України, так і нормами міжнародних актів, а саме: п.1, підпунктам «а», «б» п.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, численними рішеннями Європейського суду з прав людини.

Так, нижчевикладеним рішенням встановлено, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії»).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, про неможливість вважати обвинувальний акт таким, що складений у відповідності до вимог закону, що є наслідком поверненню обвинувального акту прокурору.

Щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого збігає 22.08.2017 о 24.00 годині.

Як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 21.07.2017 підставою для застосування даного запобіжного заходу були наявність обґрунтованої підозри та реальність існування ризиків, таких, як переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню.

На думку суду такі ризики продовжують існувати та не зменшились, отже існують підстави для продовження обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисту з приводу того, що вирішення питання про запобіжний захід на даній стадії не належить до компетенції суду є помилковим та таким, що довільно трактує норми КПК.

Так, ч.3 ст..314 КПК України викладені види рішень, які можуть бути прийняті за наслідками проведення підготовчого судового засідання, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору.

Частиною 3 ст.315 КПК України визначений порядок розгляду питання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу, який передбачає, що означене питання вирішується під час підготовчого судового засідання.

Отже, на думку суду, вирішення зазначеного питання перебуває у площині компетенції суду не лише при прийнятті рішення про призначення справи до розгляду, в й у випадку прийняття інших рішень, у відповідності до вимог ч.3 ст.314 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 314,315, 177, 183 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 08308 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжити до 20.10.2017 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення проголошено 28.08.2017 о 8.00.

Суддя: