Справа № 296/4169/16-к
Вирок
Іменем України
20 червня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0006693 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Степок Андрушівського району Житомирської області, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.05.2015р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з застосування ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2015 року ОСОБА_4 проходив поблизу будинку №46 по вулиці Князів Острозьких в м.Житомирі, де побачив раніше невідомого йому громадянина ОСОБА_6 , який рухався йому на зустріч. В цей день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, в наслідок якого останній, не втримавшись на своїх ногах, втративши рівновагу, впав на землю.

Подолавши таким чином волю потерпілого ОСОБА_6 до опору, ОСОБА_4 відкрито, повторно викрав з кишені останнього мобільний телефон марки «ІРhопе» моделі «4S» ІМЕІ № НОМЕР_1 вартістю 3444 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , вчинене повторно.

Під час розгляду справи в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушеннях визнав, давати покази відмовився та пояснив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, засуджує свою поведінку, прохав суд суворо його не карати.

Належним чином викликаний в судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не прибув, направив до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у його відсутності, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого з огляду на положення ст. 325 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні протиправні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміє обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, який за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, раніше судимий, вчинив інкримінований злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

При вирішення питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. З урахуванням всіх оцінених в сукупності обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, з врахуванням поведінки обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2015 року засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.06.2016 р. звільнення з випробовуванням ОСОБА_4 скасовано. Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований злочин під час іспитового строку, при призначенні йому покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, частина 5 статті 72 КК України передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Керуючись ст.ст. 71, 72 КК України, ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2015 року у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі, визначивши остаточно покарання 4 (чотири) роки 7 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 07.07.2016 р. і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з 07 липня 2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «ІРhопе» моделі «4S» ІМЕІ № НОМЕР_1 , після набрання вироку чинності, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 351 гривень 84 коп., пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1