Дата документу Справа № 335/1556/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/640/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1556/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- не залишати цілодобово житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першою вимогою слідчого у кримінальному провадженні №00002295 від 16.12.2014 року, або за визначеною черговістю;

- заборонити спілкуватися з підозрюваними, потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання слідчому паспорт та інші документи, що дозволяють виїзд за межі території України.

Ухвала слідчого судді діє до 12.08.2017 року.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначене клопотання подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, міцності соціальних зв`язків, його репутацію та майновий стан, беручи до уваги підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід менш суровий, ніж запрошений стороною обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню, оскільки викладені у судовому рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що органами досудового слідства ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296, ч.ч. 1, 2 ст. 189, ч. 4 ст. 358 КК України. Підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 121 КК України. Так, 29.08.2016 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 19.08.2016 року ОСОБА_8 умовно-достроково звільнено від відбуття покарання з невідбутим строком 1 рік 8 місяців 25 днів, а вже 03.02.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296 КК України. Вказані факти свідчать про те, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та без ізоляції від суспільства схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім того, ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства до потерпілих. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що ОСОБА_8 , з метою уникнення подальшої кримінальної відповідальності за скоєні злочини буде незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Також, під час досудового розслідування ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, у зв`язку із чим його 06.07.2017 року оголошено у розшук. Слідчим суддею також не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_8 є громадянином іншої країни та законні підстави його перебування на території України на теперішній час відсутні; офіційно не працевлаштований; постійного заробітку не має; нерухомістю не володіє.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; слідчого ОСОБА_7 , який підтримав своє клопотання; підозрюваного та його захисників, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, та провівши судові дебати, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст. 110, ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді, що оскаржується, вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Слідчий суддя, вказавши в ухвалі на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і погодившись з існуванням зазначених у клопотанні слідчого ризиків, крім ризику впливу на потерпілого ОСОБА_12 , тим не менш дійшов хибного висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Доводи слідчого і прокурора з цього приводу залишені без уваги, і їм не надана належна правова оцінка.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді, постановлена з порушенням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, у відповідності до ст. 178 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зі встановлених в суді апеляційної інстанції і з низки наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрювався у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.ч. 1, 2 ст. 189, ч. 4 ст. 358 КК України. Однак, на час апеляційного розгляду встановлено, що органи досудового розслідування підозрюють ОСОБА_8 у скоєнні лише злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
При цьому, цей злочин законом про кримінальну відповідальність віднесено до групи тяжких злочинів, був скоєний за попередньої змовою групою осіб, з особливою зухвалістю, відкрито у присутності очевидців, тощо. Вказане кримінальне правопорушення, з урахуванням його обставин, може викликати великий суспільний резонанс.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи є обґрунтованими, і частина заявлених у клопотанні ризиків існує і на даний час.

Колегія суддів приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають необхідність забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними у клопотанні слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ту обставину, що правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 було вчинено за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства.

Матеріалами провадження підтверджується та обставина, що ОСОБА_8 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на громадянство іншої держави, перебування по цьому провадженню у розшуку, може скоїти нові злочини, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за насильницькі злочини, знову підозрюється у скоєнні злочину з погрозою обмеження прав та законних інтересів потерпілого, що, як видається, складає систему протиправної поведінки підозрюваного.

Саме ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_8 , міцних соціальних зв`язків, його репутацію та майновий стан, бажання підозрюваного понести заслужене покарання, про що і свідчить факт самостійного прибуття до слідчого після тривалого перебування у розшуку, не спростовують вище перелічених ризиків і не можуть слугувати підставою для обрання йому більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а саме у вчиненні таких кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за необхідне розмір застави останньому не визначати.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та застосовано до пыдозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до 12.08.2017 року скасувати.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 30 днів, з 30.06.2017 року по 29.07.2017 року включно, без визначення розміру застави, але не більше, ніж в межах досудового розслідування.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4