ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вербень Демидівського району Рівненської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішено питання розподілу процесуальних витрат та про долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишений без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 грудня 2011 року близько 18:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «YZH 27175», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, рухаючись зі швидкістю 85 км/год на 72 км + 170 м асфальтобетонної сухої ділянки автодороги Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне», в порушення пунктів 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме неповнолітньої ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину дороги у невстановленому для пішоходів місці, не прийняв крайнього правого положення та негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху свого автомобіля, скоївши наїзд на потерпілу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У касаційній скарзі захисник посилається на незаконність оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 , порушує питання про їх скасування та призначення нового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_4 зазначає про порушення місцевим судом права на захист ОСОБА_5 , а також про неповноту та формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції, оскільки, як стверджує захисник, доводи його апеляційної скарги про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України судом апеляційної інстанції перевірені не були. Указує на невідповідність ухвали вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Захисником не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, а також законність оскаржуваних судових рішень у частині призначеного покарання.

При цьому, доводи захисника ОСОБА_4 , викладені в його касаційній скарзі, про порушення місцевим судом права на захист ОСОБА_5 , порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі й про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, аналогічні тим, які висловлювались в суді апеляційної інстанції, були перевірені, а висновки суду про безпідставність цих доводів сторони захисту належним чином обґрунтовані.

У суду касаційної інстанції немає підстав не довіряти даним висновкам суду апеляційної інстанції, а переконливих доводів щодо їх спростування касаційна скарга захисника не містить.

Так, ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки містить мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при її постановленні, положення закону, яким він керувався, а також підстави, з яких апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 визнані необґрунтованими.
З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3