Справа № 755/6567/16-к
1-кс/755/4803/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року в рамках даного кримінального провадження були проведені обшуки службового кабінету ОСОБА_3 , автомобіля, що належить його дружині ОСОБА_4 та квартири, де проживає він, дружина та двоє неповнолітніх дітей. Після обшуку було вилучене особисте майно та речі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Вилучене майно та речі не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а також безпосередньо не були вказані в ухвалі суду на проведення обшуку та тимчасовий доступ до речей та майна, а отже вважаються вилученими тимчасово та підлягають поверненню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кількості та у стані зазначеному у протоколі.
Крім того, ОСОБА_4 допитувалась в якості свідка 19 липня 2016 року, а ОСОБА_3 як свідка допитано 04 серпня 2016 року.
В судове засідання слідчий в особливо важливих справах третього слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_6 тричі не з`явилась, хоча про дату та час розгляду клопотання повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила, матеріалів кримінального провадження до суду не надала, а тому вважаю за можливе провести розгляд клопотання у її відсутність.
Заслухавши пояснення заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтримали клопотання та просили його задовольнити, дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Згідно статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
З положень ст. 174 КПК України слідує, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя з`ясовує правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
З урахуванням викладеного вважаю, що на даний час потреба у застосуванні арешту на вищевказане майно відпала, за відповідних обставин арешт майна є таким, що не відповідає законній меті та порушує справедливий баланс між завданням кримінального провадження та вимогою закону щодо захисту прав особи на безперешкодне володіння своїм майном.
Керуючись ст.ст. 170-175, 376 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: