Справа № 369/7871/17
Провадження № 1-кс/369/2132/17
УХВАЛА
Іменем України
28.07.2017 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання ТОВ «Міленкор» про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000067 від 01.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання ТОВ «Міленкор» про скасування арешту майна, яке було обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2017 року за результатами розгляду клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000067 від 01.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України винесено ухвалу, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку та заборонено відчужувати кошти з банківського рахунку (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), відкритих в АБ "УКРГАЗБАНК" (код МФО 320478) для ТОВ «Міленкор» (код ЄДР 40401505), а саме на рахунок: № НОМЕР_1 .

Підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на майно, у даному випадку арешт на рахунок, не вказані, оскільки в ухвалі суд обмежився лише посиланням на норми закону, при цьому своє рішення жодним чином не вмотивував. Крім цього в матеріалах відсутні будь-які докази того що гроші, які надходили на рахунок ТОВ «Міленкор» перераховувались з рахунків перелічених в ухвалі підприємств, також відсутні докази того, що до використання вказаного рахунку причетний ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , також в матеріалах відсутні відомості про повідомлення вказаним особам про підозру у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, не встановлено зв`язок між протиправною діяльністю вказаних осіб і ТОВ «Міленкор».

Тому заявник просив прийняти рішення про скасування арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку в АБ "УКРГАЗБАНК" (код МФО 320478) для ТОВ «Міленкор» (код ЄДР 40401505), а саме на рахунок: № НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в судовому засіданні, проти доводів клопотання заперечував та просив вирішити дане клопотання на погляд суд.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом на підставі доводів клопотання встановлено, що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000067 від 01.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході проведення вказаного досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2017 р. у кримінальному провадженні №0000067 було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку та заборонити відчужувати кошти з банківського рахунку (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), відкритих в АБ "УКРГАЗБАНК" (код МФО 320478) для ТОВ «Міленкор» (код ЄДР 40401505), а саме на рахунок: № НОМЕР_1 , станом на дату, годину та хвилину отримання ухвали суду та в подальшому зупинити видаткові операції по цьому рахунку.

Ухвала слідчого судді була обґрунтована тим, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, і зазначені грошові кошти відповідають критеріям визначеним 98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і арешт накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки представник власника майна не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, а стороною органу досудового розслідування доведено, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні не відпала потреба, і прокурор в судовому засіданні навів сукупність підстав чи розумних підозр вважати що майно на яке накладено арешт є доказом вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -
У Х В А Л И В :
В клопотанні ТОВ «Міленкор» про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000067 від 01.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1