Справа № 314/7060/16-к
Провадження № 1-в/314/3423/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2016 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про застосування умовно дострокового звільнення засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, на утриманні має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:
1)12.10.2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

2)04.09.2007 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ст. 198, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 06.01.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 6 місяців.

По даній справі засуджений: 18.07.2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2011 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2011 року змінено, та остаточно призначено покарання за ч. 4 ст. 187, ст. 69 КК України у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.06.2009 року по 14.09.2011 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 01.06.2009 року, кінець строку: 18.08.2021 року,
про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_4 .
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно достроково від відбування покарання, так як він, відбув більше 2/3 частини строку покарання, став на шлях виправлення, а саме вимоги установленого порядку не порушує, на даний час непогашених в установленому порядку стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має п`ять заохочень, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на турбекульоз, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється.
Засуджений в судовому засіданні підтримав свого захисника адвоката ОСОБА_3 , на клопотанні наполягав, просив його задовольнити, звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився.

В судовому засіданні прокурор та представник адміністрації установи виконання покарань заперечували проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2011 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2011 року, згідно якої вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2011 року змінено, та остаточно призначено покарання за ч. 4 ст. 187, ст. 69 КК України у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 05.06.2009 року.

Під час тримання під вартою у Вільнянській установі виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№ 11) з 05.06.2009 року по 07.10.2011 року, характеризувався негативно.

З 07.10.2011 року по 05.01.2014 року відбував покарання в Бердянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 77). За час відбування покарання вимоги режиму відбування порушував, за що мав стягнення.

З 05.01.2014 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55).
Відповідно до довідки Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55), яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України, до робіт по благоустрою колонії, відділення, а також до робіт щодо поліпшення житлово-побутових умов засуджених не залучався, безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою колоні установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.Під час судового розгляду представник адміністрації установи виконання покарань зазначив, що засуджений ОСОБА_4 мав можливість виявити бажання працювати та залучатись до робіт відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України, але бажання не виявляв.
З матеріалів вбачається, що засуджений був працевлаштований лише чотири місяці у період часу з червня 2016 року по вересень 2016 року включно, процент виконання норм виробітки не перевищує 33,7%.

Відповідно до ст. 65 КВК України засуджений ОСОБА_4 не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_4 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_4 (невідбутий строк складає 4 роки 8 місяців 10днів), в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про застосування умовно дострокового звільнення засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

08.12.2016