УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/1543/17

Провадження № 1-кп/638/513/17

04.07.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю обвинуваченого ОСОБА_6

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7
з участю обвинуваченої ОСОБА_8

з участю захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості об`єднання об`єднаного кримінального провадження №0006583 від 31.12.2016 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та кримінального провадження №0005791 від 18.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України з кримінальним провадженням №0003069 від 24.06.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбаченого частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України в одне провадження, питання щодо можливості призначення судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 року кримінальнє провадження №0006583 від 31.12.2016 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням №0005791 від 18.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

31 травня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова із Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудового розслідування за №0003069 від 24.06.2016 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбаченого частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Останнє підготовче судове засідання по справі призначене на 04 липня 2017 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про об`єднання кримінальниого провадження відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2, 3 статті 185 Кримінального кодексу України, з кримінальним провадженням, яке знаходиться в провадженні суді.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 вважала за необхідне об`єднати кримінальні провадження.
Обвинувачена ОСОБА_8 не заперечувала проти об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_9 вважала за необхідне об`єднати кримінальні провадження.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають.
Згідно частини 2 статті 334 КПК України, у разі, якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Також в судовому засіданні прокурор у відповідності до статті 315 КПК України заявив клопотання про зміну запобіжного заходуОСОБА_6 з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти зміни запобіжного заходу відносно нього.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 також заперечувала проти зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Наголосила, що обвинувачений завжди з`являється за викликом суду, а вимоги запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту були порушені у зв`язку з крайньою необхідністю, а саме виходом за ліками для хворої дружини. Після смерті дружини, порушення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснювалось у зв`язку з організацією її похорон.
Обвинувачена ОСОБА_8 , захисник обвинуваченої, також заперечували проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків
Відповідно до статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в ході досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2017 року до 27 травня 2017 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 15 липня 2017 року.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В даному судовому засіданні прокурор у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 посилається на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: незаконно переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, а також порушення вимог запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор, обмежився лише переліком законодавчих підстав для його застосування, водночас не довів їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, останнім не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховування від суду знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на важкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.
Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде суперечити п.п. «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Відтак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: не доведення стороною обвинувачення обставин, що ризики, які залишились виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та можуть бути підставами для подальшого втручання у права особи на свободу, наявності у нього постійного місця реєстрації та проживання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, відшкодування потерпілому ОСОБА_11 вартості мобільного телефону у сумі 430 грн., відшкодування потерпілому ОСОБА_12 заподіяних збитків у сумі 1800 грн., та який матеріальних претензій більше до нього немає, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є домашній арешт з покладенням на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
З огляду на вказане, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід продовжити на два місяці, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог частини 2 статті 114 КПК України з урахуванням розумних строків.
Окрім того, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами в кримінальному провадженні, вислухавши думку сторін кримінального провадження, ураховуючи ті обставини, що в судове засідання, призначене на 04.07.2017 року не з`явилися потерпілі, суд вважає за неможливе закінчити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду.
Керуючись ч.2 ст.314 КПК України суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Об`єднане кримінальне провадження №0006583 від 31.12.2016 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та кримінальне провадження №0005791 від 18.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (єдиний унікальний номер справи №638/1543/17) об`єднати в одне провадження з кримінальним провадженням №0003069 від 24.06.2016 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбаченого частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (єдиний унікальний номер справи №638/8364/17) з присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи - №638/1543/17.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки: заборонити цілодобово залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до прокуратури, слідчого, суду за викликом; носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали до 04 вересня 2017 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за вказаним запобіжним заходом та постановкою вказаної особи на облік покласти на начальника Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
В підготовчому судовому засіданні за матеріалами об`єднаного кримінального провадження оголосити перерву до 29.08.2017 року, до 12 години 00 хвилин.
Підготовче судове засідання провести в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, 52-В, зал судових засідань №5.
Копії ухвали суду надіслати прокурорам, обвинуваченим, їхнім захисникам, потерпілим.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: