н/п 1-кс/640/4810/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
14.06.2017 р. слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , яким просив накласти арешт на належне підозрюваному по кримінальному провадженню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , майно, а саме: мотоцикл «Yamaha» 2006 р.в.,д/н НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; причеп 2006 р.в. д/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ; причеп «ВОАТ МАТЕ TRAILERS» 2007 .р.в. д/н НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 ; та на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: автомобіль «ВМWX5» д/н НОМЕР_8 , 2007 р.в., номер кузову НОМЕР_9 .
Так, президент ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що відповідно до статуту, затвердженого протоколом № 8 загальних зборів учасників 01.07.2005, президент являвся виконавчим органом товариства, який мав право представляли інтереси товариства перед третіми особами, розпоряджатися майном та грошовими коштами товариства на суми, що перевищує п`ять млн. грн., укладати будь-які цивільно-правові, господарсько-правові договори, сума яких перевищує п`ять млн. грн., а відповідно до статуту, затвердженого протоколом № 28 загальних зборів учасників 15.06.2006, він мав право вирішувати будь-які питання з поточної діяльності товариства, віднесені до компетенції директора, розпоряджатися усім майном та грошовими коштами товариства, 13.01.2006 від імені ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» уклав із гр. ОСОБА_7 , як інвестором, договір про участь у будівництві, згідно якого інвестор повинен був передати забудовнику для будівництва об`єкта нерухомості нежитлового приміщення № 3/2/Н загальною будівельною площею 492,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на другому поверсі в блоці «А», грошові кошти на загальну суму 4 229 829,50 грн., а забудовник після прийняття об`єкта в експлуатацію був зобов`язаний передати йому цей об`єкт в натурі та зареєструвати за ним право власності на вищевказані нежитлові приміщення. Одержавши протягом часу з 04.01.2008 по 14.07.2008 від гр. ОСОБА_7 на рахунок ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» № НОМЕР_10 , відкритий в ХФ ВАТ «ВТБ Банк», грошові кошти в загальній сумі 3 173 004 грн., та ввівши в експлуатацію згідно акту державної приймальної комісії від 28.12.2007 багатоповерховий житловий будинок з торгівельно-побутовими приміщеннями по АДРЕСА_2 , серед яких також є об`єкт нерухомості, що повинен був належати інвестору ОСОБА_7 , президент ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, свої обов`язки перед ним не виконав, вищезазначені нежитлові приміщення йому не передав, а належними ОСОБА_7 грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 3 173 004 грн.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 05.04.2001), а саме: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, які виразилися в завданні матеріальних збитків, які в двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, окремому громадянину.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, а саме, придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
02.06.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 05.04.2001) КК України.
Представником потерпілого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заявлено цивільний позов на суму матеріальних збитків2038535, 22 доларів США.
Санкцією ч. 4 ст.190 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
Слідчий вказав, що у зв`язку з вищевказаним та з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, необхідно арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мотоцикл «Yamaha» 2006 р.в.,д/н НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; причеп 2006 р.в. д/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ; причеп «ВОАТ МАТЕ TRAILERS» 2007 .р.в. д/н НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 .
Крім того встановлено, що дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 має на праві приватної власності автомобіль «ВМW X5»д/н НОМЕР_8 2007 р.в., номер кузову НОМЕР_9 , при цьому остання не має офіційного джерела доходів та можливо вказаний автомобіль був придбаний за кошти, отримані злочинним шляхом її чоловіком ОСОБА_5 .
Право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на майно, що належить арештувати, підтверджується інформаційною довідкою з МВС України Регіонального сервісного центру в Х/о від 14.06.2017 №31/20-2588.
З метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його дружини - ОСОБА_6 .
У судове засідання прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 не з"явились, про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі слідчого та прокурора.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
02.06.2017 о 12-58 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України (в ред.. від 05.04.2001) та ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 13-16).
Покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним за ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того в межах даного кримінального провадження представником Харківської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з відповідача ОСОБА_5 , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» завдану йому матеріальну шкоду (збитки), вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в розмірі 2 038 535, 22 доларів США, яка складає загальну вартість заборгованості за кредитним договором (а.с. 10-12).
Згідно з інформаційною довідкою з МВС України Регіонального сервісного центру в Х/о від 14.06.2017 №31/20-2588 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належать наступні транспортні засоби, а саме: мотоцикл «Yamaha» 2006 р.в.,д/н НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; причеп 2006 р.в. д/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ; причеп «ВОАТ МАТЕ TRAILERS» 2007 р.в. д/н НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладення арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 4 ст. 190 КК України та забезпечить цивільний позов у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику мотоциклу «Yamaha» 2006 р.в., д/н НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; причепу 2006 р.в. д/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ; причепу «ВОАТ МАТЕ TRAILERS» 2007 р.в. д/н НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 ОСОБА_5 , відчуження вказаних транспортних засобів, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Разом з тим слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: автомобіль «ВМW X5»д/н НОМЕР_8 , 2007 р.в., номер кузову НОМЕР_9 , оскільки відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Як вбачається з положень статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Документів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_5 матеріали клопотання також не містять.
З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається підстав вважати, що вказаний автомобіль, за умови його перебування у власника, який згідно наданих до суду матеріалів не має жодного відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, буде приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, втрачено, перетворено, відчужено, та інше.
В цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотанні слідчого, прокурора.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мотоцикл «Yamaha» 2006 р.в., д/н НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; причеп 2006 р.в. д/н НОМЕР_4 ; номер шасі НОМЕР_5 ; причеп «ВОАТ МАТЕ TRAILERS» 2007 р.в. д/н НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 , шляхом заборони їх відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1