АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/266/17 Справа № 706/1705/15-к Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працює водієм ТОВ «Союз Авто» м. Київ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону, чинного на час вчинення злочину, покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти кримінально виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 4 919 (чотири тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 48 коп. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 09.02.2015 р. близько 17 год. 45 хв. на 9 км + 250 м автодороги Орадівка - Монастирище - Жашків - Мошни поблизу с. Іванівки Христинівського району в порушення вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Мерседес - Бенц Спрінтер 312 D», н/з НОМЕР_1 , зі зношеним малюнком протектора шин переднього правого та заднього правого коліс та з встановленими на передній осі вказаного автомобіля, який відноситься до категорії «В», тобто до легкових автомобілів, шинами різних моделей з різними малюнками протектора, експлуатація якого відповідно до п. п. 31.4.5. г) та 31.4.5. а) Правил дорожнього руху була заборонена, рухаючись зі сторони м. Христинівки до м. Монастирище, порушуючи вимоги п. п. 2.3. б), 12.3., 12.6. ґ), 13.3. Правил дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну; під час виникнення перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; перевищив дозволену швидкість 90 км/год, під час обгону перешкоди не дотримався безпечного інтервалу руху, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку на велосипеді «Україна».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 18.03.2015 р. № 49 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, закритої тупої травми грудної клітки та живота, закритої хребетно-спинномозкової травми та тупої травми заочеревинного простору, синці та садна верхніх та нижніх кінцівок, переломовивихи обох кісток лівого передпліччя в ліктьовому суглобі, рани правої та лівої гомілки, відкритий перелом лівої великогомілкової кістки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя та знаходяться в причинному зв`язку зі смертю особи.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Мерседес - Бенц Спрінтер 312 D», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог п. п. 31.4.5. г) та 31.4.5. а), 2.3. б), 12.3., 12.6. ґ), 13.3. Правил дорожнього руху, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 10.01.2017 р. та постановити новий, яким засудити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В решті просить вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення тяжкого правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, тобто особи, які вчинили такий злочин, мають нести суворе покарання.

Зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, цілком усвідомлюючи свій фізіологічний стан, діючи самовпевнено, фактично передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, сів за кермо після вживання алкогольних напоїв, піддаючи тим самим ризику як своє, так і життя інших осіб, у результаті чого велосипедист ОСОБА_9 загинув. Таким чином, зазначає апелянт, місцевий суд призначив покарання невідповідне тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що до ОСОБА_7 не застосовано додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, однак вирок в цій частині не мотивований. Крім того, наряду із даними, що характеризують особу обвинуваченого, та обставинами, які пом`якшують покарання, суд у достатній мірі не врахував, що, хоча ОСОБА_7 і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, з необережності, однак відповідно до ст. 12 КК України воно належить до тяжких правопорушень, і внаслідок таких його протиправних дій настала смерть потерпілого. Тяжкі наслідки у виді смерті людини є непоправними і не можуть бути компенсовані відшкодуванням шкоди у матеріальному виразі.

На апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_7 є волонтером двох волонтерських організацій Монастирищини. Перед ДТП доставляв разом з іншими волонтерами вантаж до районів АТО військовослужбовцям Збройних сил України та Національної гвардії України, де його автобус попав під обстріл сепаратистів, два колеса були пошкоджені, і тому назад він добирався на автогумі, яку змогли придбати на Донеччині та яка не відповідала нормам правил дорожнього руху України. Про ці обставини суд повідомили листами голови громадських організацій Монастирищенського району «Народна Рада» та «Волонтерська група Монастирищини».

В судовому засіданні прокурор підтримала подану нею апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти апеляції прокурора, просили її відхилити. Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла у судовому засіданні показала, що не бажає реального ув`язнення обвинуваченого, тому з позицією прокурора не погоджується. У подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

За клопотанням прокурора, проти чого не заперечували інші учасники засідання, колегія судді визнала доцільним дослідити обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, працює водієм ТОВ «Союз Авто» м. Київ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (Т-1, а.с. 190, 192). Раніше не судимий (Т-1, а.с. 205).

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, давши його діянню правильну кваліфікацію.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 66, 67 КК України, в якості обставин, що пом`якшують покарання, судом вірно враховано, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, вчинив злочин вперше, відшкодував потерпілій частково завданий збиток. Також вірно взято до уваги обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Суд врахував позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, а також думку потерпілої про недоцільність призначення йому покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.

В цьому аспекті колегія суддів, так само як і суд першої інстанції, враховує позицію особи, яка є потерпілою від вчиненого ОСОБА_7 злочину. За таких обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині необхідності призначення покарання обвинуваченому у виді реального позбавлення волі.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції не застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з мотивів того, що обвинувачений ОСОБА_7 працює водієм ТОВ «Союз Авто» в м. Києві, зароблені кошти щомісячно направляє на відшкодування потерпілій завданого збитку.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд в порушення вимог законодавства про кримінальну відповідальність призначив обвинуваченому лише основне покарання, не застосувавши додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, без достатніх підстав. Місцевий суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, внаслідок якого настала смерть потерпілого, а також те, що вчинене ним діяння пов`язане з грубим порушенням Правил дорожнього руху, адже він перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на указане, навіть ті обставини, що обвинувачений працює водієм і відшкодовує зі свого заробітку шкоду потерпілій, не можуть, на думку колегії суддів, бути достатньою підставою для незастосування до нього додаткового покарання.

Щодо наявності обставин, які пом`якшують покарання, та позитивних характеристик щодо обвинуваченого, то, на думку колегії суддів, вони є підставою для застосування ст. 75 КК України до основного покарання і не можуть впливати на аспекти призначення додаткового покарання.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 необхідно скасувати в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Христинівського районного суду Черкаського району від 10.01.2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Постановити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на нього згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції станом на час вчинення злочину обов`язків, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації).

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам провадження.

Головуючий :

Судді :