Справа № 742/5063/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/218/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на екскаватор, залишивши його на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2017 року накладено арешт на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України, а саме: на транспортний засіб «АТLAS 1302 D», державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що є підстави вважати, що екскаватор є знаряддям вчинення злочину, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що він за допомогою спеціальної техніки зняв верхній шар ґрунтового покриву, частково створив штучний водний об`єкт та кар`єр для видобутку піщаної суміші, а також з метою запобігання можливості його втрати, знищення чи псування.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги захисник - адвокат ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням вимог процесуального закону, зокрема, не забезпечено принципу змагальності сторін, так як їх не повідомлено про розгляд клопотання та не враховано заяву про їх бажання приймати участь в суді під час розгляду клопотань в рамках кримінального провадження. Суд, перевіряючи правову підставу для арешту майна, невірно встановив обставини по справі, та наклав арешт на екскаватор, який не був ідентифікований під час обстеження і знаходився в іншому місці. Згідно ухвали слідчого судді від 13.04.2017 року екскаватор не вилучався, а його залишено на відповідальному зберіганні ОСОБА_7 . Протягом всього часу досудового розслідування даний транспортний засіб не був прихований, пошкоджений, зіпсований, знищений, перетворений чи відчужений, тому, на думку апелянта, підстав для арешту не було. Крім того, даний екскаватор не був вилучений та не визнаний як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У провадженні Прилуцької місцевої прокуратури перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України, а сааме: безгосподарське використання земель, що спричинило виведення їх з сільськогосподарського обороту.

В ході досудового розслідування встановлено, що в АДРЕСА_3 на земельних ділянках сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:000:0138, площею 1,253 га та :01:000:0156, площею 0,998 га, що належать ОСОБА_10 , та земельних ділянках сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :07:000:0233, :07:000:0234 площею 2 га кожна, що належать ОСОБА_7 , на території Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району всупереч ст. 35 Закону України «Про охорону земель», знятий ґрунтовий покрив та розроблений кар`єр для видобутку піску. Внаслідок вказаної діяльності власників, землі сільськогосподарського призначення стають непридатними для використання за їх цільовим призначенням.

15 березня 2017 року, під час огляду даних земельних ділянок, який проведено на підставі ухвали суду, встановлено факт зняття родючого шару ґрунту та проведення земельних робіт на землях сільськогосподарського призначення (рілля) площею близько 3 га, в тому числі на близько 0,20 га земель державної власності, що не передана у користування. Також під час огляду встановлено та підтверджено фото таблицями, що на вказаних землях тривали роботи з розриття та переміщення ґрунту за межі земельних ділянок, які виконувалися за допомогою екскаватора марки «АТLAS 1302 D», державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , та володільцем якого за довіреністю є ОСОБА_7 .

15 травня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на транспортний засіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказаний екскаватор міг бути використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та має значення для встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а також з метою запобігання можливості його втрати, знищення чи псування.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що у даному випадку потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника та володільця майна, про який йдеться мова у клопотанні, а їх обмеження є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою забезпечення мети кримінального провадження, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

Твердження апелянта про те, що судовий розгляд в суді 1 інстанції проведено без їх виклику, що є порушенням норм КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що і було визнано в даному випадку.

Інші доводи, на які посилається апелянт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2017 року про накладення арешту на транспортний засіб залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4