Справа № 639/789/16-к
Провадження №1-КП/639/101/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднанні кримінальні провадження, зареєстровані в ЄРДР 01 листопада 2015 року за №0002072, 10 листопада 2015 року за № 0000721, 12 березня 2015 року за № 0000160 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ков`яги Валківського району Харківської області, вірменина, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого: 27 листопада 2007 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 26 січня 2009 р. Валківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 187, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 15 липня 2013 р. Валківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти по об`єднаним кримінальним провадженням, зареєстрованим в ЄРДР 01 листопада 2015 року за №0002072, 10 листопада 2015 року за № 0000721, 12 березня 2015 року за № 0000160 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали суду щодо застосування вказаної міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого закінчується 01 липня 2017 року, судове засідання по справі відкладається через неявку свідків, ризики, які були враховані при обранні такої міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на його необґрунтованість та тривалість розгляду справи через неявку свідків сторони обвинувачення, просили змінити відносно останнього міру запобіжного заходу на не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судові засідання по справі неодноразово відкладались через неявку свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які належним чином повідомлялися судом про день та час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.
Вжитими судом заходами місце знаходження свідків по справі не встановлено.
Згідно матеріалів справи, вказана вище міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого обрана слідчим суддею 08.12.2015 року та продовжена судом до 01.07.2017 року.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням у житло та ч.2 ст.187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за які кримінальним законом визначено покарання до 6 років, та від 7 до 10 років позбавлення волі відповідно.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 раніше судимий, до моменту арешту не працював, має постійне місце мешкання в смт. Ков`яги Валківського району Харківської області.
Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти . При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.
Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.
Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні.
Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вік обвинуваченого, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана неявкою в судове засідання свідків обвинувачення, суд вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, яке забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м*який, а саме домашній арешт - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,звільнивши його з-під варти в залі суду негайно, поклавши на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органу, який здійснює виконання даної ухвали свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити Валківському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити начальнику Харківської УВП № 27.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1