печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0003427,

В С Т А Н О В И В :
13 квітня 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0003427, а саме на 1 / 4 квартири АДРЕСА_1 , а також автомобіль NISSAN NOTE коричневого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 .
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 05.10.2016 р. у справі № 752/15941/176-к накладено арешт на вказане майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 .
Враховуючи, що ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, оскільки він не отримав повідомлення про підозру, в такому повідомленні відсутній його підпис, повідомлення про підозру направлялось за іншою адресою проживання підозрюваного, а не за адресою його реєстрації. Така правова позиція стверджується ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва у справах № 757/21445/15-к, № 757/25403/15-к, № 757/9959/16-к, № 757/5231/1-к, № 757/36267/17-к, № 757/12129/16-к, ухвалою Київського районного суду м. Харкова у справі № 640/1020/16-к по аналогічним справам, просив скасувати накладений арешт.
До судового засідання захисник не з`явився.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, надав письмові заперечення. Вказав, що потреба у скасуванні арешту на нерухоме майно в органу досудового розслідування не відпала. Арешт накладено обґрунтовано.
Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000400 від 31.01.2013 за фактом заволодіння злочинною організацією під керівництвом ОСОБА_7 протягом 2010 - 2014 років майном, яке належить НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Укргазвидобування», на загальну суму понад 2 млрд. грн., за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 та іншими статтями КК України.
Під час здійснення досудового розслідування 22.09.2016 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України, колишньому заступнику Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до положень ст. 278, глав 6, 11 КПК України, 22.09.2016 повідомлення про підозру направлено ОСОБА_5 поштовим зв`язком на відому слідству адресу його місця останнього проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , яку він вказував під час допитів.
Також, 22.09.2016 повідомлення про підозру ОСОБА_5 направлено поштовим зв`язком на адресу Житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло», а саме за адресою: м. Київ, бульвар Дружби народів, 30/1.
Крім того, під час розслідування встановлено, що ОСОБА_5 користувався номером телефону мобільного оператору ПРАТ «МТС Україна» НОМЕР_3 . Телефонуючи 27.07.2016 на вказаний номер, отримано інформацію від оператора зв`язку про те, що на даний момент абонент знаходиться поза зоною досяжності.
27.07.2016, о 13 годині 29 хвилин та 13 годині 31 хвилин за допомогою програм «WhatsApp» та «Viber» з власного мобільного телефону марки «Iphone 6» відправлено повістку про виклик на ім`я ОСОБА_5 на номеру телефону, яким користувався - НОМЕР_3 . Однак, на вимогу слідчого 01.08.2016 об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 не з`явився.
Також, рекомендованим листом неоднаразово направлялися повістки про виклик на ім`я ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, на офіційному сайті Генеральної прокуратури України опубліковані повістки про виклик на ім`я ОСОБА_5 .
22.09.2016 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, ч. 1 ст. 276 КПК України визначає, що повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, відповідно до норм якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, в випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.
Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених КПК України, у порядку, передбаченому главою 11, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід, визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом: вручення повістки про виклик; надіслання її поштою; електронною поштою; факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону; здійснення виклику телеграмою.
Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку: дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи; адміністрації за місцем її роботи.
Отже у разі неможливості безпосереднього вручення повідомлення про підозру особі в день його складання, КПК України містить норми, які передбачають загальний порядок, встановлений для виклику слідчим, прокурором, судового виклику у кримінальному провадженні. Такий порядок не вимагає обов`язкового вручення повідомлень персонально особі, щодо якої воно складене.
Тому, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що органом досудового розслідування вжито всіх належних заходів, передбачених ст. 111, 135 та 278 КПК України, що свідчить, про те, що ОСОБА_5 належним чином повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та має статус підозрюваного, та здійснено всі можливі дії, направлені на повідомлення особі про підозру, передбачені чинним КПК України.
Водночас, органом досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , як зазначає сторона захисту зареєстрований ОСОБА_5 , ніхто не проживає.
Також, за наявними у слідства даними, зняття з реєстрації по адресі: АДРЕСА_2 , відбувалось за відсутності особисто ОСОБА_5 , оскільки останній не перебував на території України та був затриманий 25.03.2017 на території Грузії. При цьому, згідно інформації з бази даних (ГАРТ) про перетин Державного кордону України, ОСОБА_5 востаннє перетинав кордон 04.07.2016, а саме в`їхав на територію України, та у подальшому, не офіційно покинув територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
В той же час, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 перевірена судом при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому, ухваленого слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 у справі № 757/18072/17-к від 31.03.2017, яке на даний час не скасовано, ним же підтверджено статус ОСОБА_5 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до інформаційної довідки з Київського міського бюро технічної інвентаризації Київської міської ради № 12660 (И-2016) від 29.09.2016 ОСОБА_5 є власником 1 / 4 квартири АДРЕСА_4 .
Згідно з інформацією Головного сервісного центру МВС ОСОБА_5 є власником транспортного засобу, автомобіля «№88АЫ КОТЕ», коричневого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 .
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Саме з метою забезпечення останнього є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, яке належить йому на праві приватної власності.
Враховуючи викладене, 05.10.2016 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 винесено ухвалу про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме 1 /4 частини квартири АДРЕСА_1 та автомобіля NISSAN NOTE, коричневого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , яке перебуває на праві власності ОСОБА_5 .
Доводи захисника, що ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного, що стверджується сталою практикою слідчих суддів, слідчий суддя відхиляє, оскільки відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Отже, обставини, встановлені судовими рішеннями слідчих суддів у справах, на котрі посилається захисник як на підставу для скасування арешту на майно підозрюваного, не мають преюдиціального значення.
Враховуючи те, що досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 триває, тобто у застосуванні арешту майна підозрюваного потреба не відпала, підстави для скасування арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме 1 /4 квартири АДРЕСА_1 та автомобіля NISSAN NOTE, коричневого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , яке перебуває на праві власності ОСОБА_5 , відсутні, арешт на вказане майно накладено ухвалою слідчого судді обґрунтовано, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0003427 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1