Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ТзОВ «Пятидні» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2017 року (ЄРДР №0000721), якою вирішувалось накладення арешту на сільськогосподарську культуру,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, зокрема посіви сої на земельних ділянках із кадастровими номерами :03:0002014, :03:0001530, :03:0001750, :03:0001749, :03:0002000 та :03:0002013, які розташовані на території Веселівської сільської ради Луцького району за межами населеного пункту.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ТзОВ «Пятидні» ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно та відмовити слідчому у задоволенні клопотання .

Вказує на допущену неповноту дослідження матеріалів клопотання, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Інкримінований злочин є злочином з матеріальним складом, арештоване майно не відповідає критеріям зазначених у ст.ст.98, 167 КПК України, значної шкоди законним володільцям вказаних земельних ділянок діями ТзОВ «Пятидні» не заподіяно, оскільки власники не мають претензій до вищевказаного товариства.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника ТзОВ «Пятидні» на підтримання апеляції з викладених в ній підстав, міркування прокурора про її безпідставність, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала довідка начальника Управління з контролю за використанням та охорони земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_9 про самовільне зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 208 га, що розташовані за межами населеного пункту Веселівської сільської ради Луцького району з ймовірною шкодою завданої державі в розмірі 280000(двісті вісімдесят тисяч) грн. Дана довідка датована 28 липням 2017 року(а.с.4).

03 серпня 2016 року, орган досудового розслідування, не встановивши так звану особу, яка самовільно зайняла земельні ділянки, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на них.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено наступне. Голова ГС «Спілка воїнів АТО Волині» ОСОБА_10 звернувся до директора ТзОВ «Пятидні» ОСОБА_11 з проханням обробітку земельних ділянок, розташованих на території Веселівської сільської ради Луцького району з метою недопущення їх забруднення (а.с.22).

Доказами наданими представником скаржника стверджується, що у вересні жовтні 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 104 особам учасникам АТО було видано накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності розташованих на території Веселівської сільської ради Луцького району розміром 2 га. кожному.

Із них 6 учасників АТО зареєстрували своє право власності на земельні ділянки площами 1,9692 га. В підтвердження даних обставин надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Апеляційним судом встановлено, що земельні ділянки учасників АТО, які вже мають право власності на них і документи, на які виготовляються майже рік з незалежних від потенційних власників причин, розташовані на оспорюваних земельних ділянках. На цих же ділянках вирощують сільськогосподарську продукцію «Соя», на яку накладено арешт.

Ці обставини не були встановлені органами досудового розслідування при зверненні з клопотанням, вони ж не були перевірені слідчим суддею при накладенні арешту на майно - сільськогосподарську продукцію «соя».

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий не вказав, а слідчий суддя не перевірив, яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження урожаю сої та обмежився лише формальним твердженням про доведення прокурором наявності підстав для накладення арешту на сільськогосподарську продукцію «соя».
З матеріалів клопотання неможливо зробити висновок, яким чином посіви сої на них можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.197-1 КК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з апеляцією представника про відсутність в матеріалах справи вказівки на таку обов`язкову ознаку злочину, передбаченого ч. 1 ст.197 КК України, як завдання значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Накладаючи арешт на сільськогосподарську продукцію, слідчий суддя не врахував розумність та співрозмірність із заподіяною так званою ймовірною шкодою, визначеною органом досудового розслідування і вартістю сільськогосподарськї продукції на яку накладено арешт.

Згідно зі ст. 1 Закону України « Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року ( з наступними змінами), самовільне зайняття земельної ділянки - це будь які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування ( оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно до закону є правомірними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 170, 405 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу представника ТзОВ «П`ятидні» задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на сільськогосподарську продукцію «Соя», яка знаходиться на земельних ділянках із кадастровими номерами :03:0002014, :03:0001530, :03:0001750, :03:0001749, :03:0002000 та :03:0002013, що розташовані на території Веселівської сільської ради Луцького району за межами населеного пункту - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді