У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
29.08.2017 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова,
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України,
Під час підготовчого судового засідання прокурор просить призначити провадження
Захисник вважає, що обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні слід повернути прокурору для виконання вимог ст.. 291 КПК України, зокрема формування обвинувачення підозрюваним, яке прокурор вважає встановленим.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечив проти повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши думку учасників судового розгляду суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Суд в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст.314 ч.3п.3 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ст.3 ч.1 п.13 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ст.110 ч.4 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам передбаченим статтею 291 цього Кодексу.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Частиною 2 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Як вбачається з обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, такі не відповідають вимогам ст. 291 КПК України.
Як вбачається з обвинувального акту вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки вказаний обвинувальний акт не містять у собі належним чином сформульованого обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України вказує на те, що прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі сформульованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування та правову кваліфікацію.
Крім того, як вбачається з копії обвинувального акту, доданого захисником обвинуваченого, такий датований та затверджений 28.01.2017 року, однак обвинувальний акт, що скерований до суду, датований і затверджений 27.01.2017 року.
Таким чином, обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню не містить чіткого та конкретного формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи, що має суттєве значення для встановлення істини по провадженню, відсутність якого порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Крім того, відповідно до вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту при їх розгляді судом, наряду з іншим, повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а положення ст.ст.110, 283 КПК України передбачають, що всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Однак, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту не в повній мірі відповідає вимогам ст.109 КПК України, зокрема не містить даних щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.
Разом з тим, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування 28.01.2017 року було проведено ряд процесуальних дій, зокрема: роз`яснення права на захист, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, тобто після затвердження обвинувального акту.
Ухвалення судового рішення за таких обставин, у будь-якому разі може бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, на думку суду, допущені прокурором порушення унеможливлять суд в послідуючому постановити законний, обґрунтований і вмотивований вирок, зміст якого б відповідав вимогам ст.374 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_1