Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/132/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001268 від 23 червня 2014 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, що не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26 листопада 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покаранняу виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню зараховано строк його переднього ув`язнення, а саме з 27 травня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 983 грн. 04 коп.

В С Т А Н О В И Л А:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_8 за те, що він 22 червня 2014 року приблизно 13.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Тютюнок» розташованого по АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів таємно викрав з полиці вітрини магазину грошові кошти в сумі 1420 грн., які належали ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, .

Крім того, ОСОБА_8 08 липня 2014 року в період часу з 11.00 год. до 12.00 год. прийшов до будинку АДРЕСА_4 , піднявся на 8-й поверх та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, викрав з приміщення коридору чавунну ванну ОСОБА_11 «Універсал Классик» вартістю 213, 90 грн.

З місця вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 213.90 грн.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин цієї справи, правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 та ч.2 ст.185 КК України та висновки суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень, просить скасувати вирок суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання, ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особи, постановити новий вирок, згідно з яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання не врахував особу ОСОБА_8 , який ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, довгий час перебував у розшуку, вважає, що призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та суперечить положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є надто м`яким, несправедливим і таким, що не відповідає принципам законності та індивідуалізації покарання.

Наведені обставини, на думку прокурора, не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вказаний вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вказуючи на те, що суд призначив йому надто суворе, несправедливе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Зокрема зазначає, про те, що він у вчиненому щиро розкаюється, сприяв органу досудового розслідування у розкритті даного кримінального правопорушення, став на шлях виправлення, вчинив злочин внаслідок тяжких сімейних обставин, страдає від тяжких хронічних хвороб, на утриманні має малолітню дитину 2006 року народження.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в апеляційній скарзі самим обвинуваченим та прокурором не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України, який таємно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 1420,00 грн. та майном потерпілого ОСОБА_11 , якими розпорядився на свій власний розсуд, для задоволення власних потреб.

Як пояснив ОСОБА_8 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, особу ОСОБА_8 , який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, знаходився у розшуку.
Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання суд визнав його щире каяття.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання судом не встановлені.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та його особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за сукупністю злочинів,остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатніх та обґрунтованих підстав для застосування ст. 69 КК України, про що просить обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не достатньо враховано його особу, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті даного кримінального правопорушення та перебування на утриманні малолітнього сина є безпідставними, оскільки ці дані судом при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, про що зазначено в оскаржуваному вироку.

Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, оскільки суд при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував, в тому числі обставину, що він тривалий час переховувався від правоохоронних органів та суду, ніде не працює, тобто дані про які вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі, як на підставу для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, судом першої інстанції враховані, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

А тому доводи прокурора про незаконність вироку суду першої інстанції, через невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі, на думку колегії суддів є безпідставними і такими, що констатуються прокурором з формальних підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2016 року в кримінальному провадженні № 0001268 від 23 червня 2014 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4