Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/1430/17
Провадження № 1-кс/506/48/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2017с.м.т.Окни
Слідчий суддя Красноокнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни, клопотання слідчого СВ Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Таким чином, зазначений автомобіль є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.
Тому, на думку слідчого, враховуючи, що вищезазначений автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без його вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на теперішній час на транспортному засобі, та з метою забезпечення цивільних позовів в рамках кримінального провадження необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Власник автомобіля ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Прокурор при розгляді клопотання наполягав на його задоволенні, стверджуючи про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Заслухавши прокурора, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Положеннями ч.2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи достатність правових підстав для арешту майна, достатність доказів, що вказують на можливе вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а також те, що незастосування заборони використання та розпорядження майном, може призвести до зникнення слідів злочину чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на автомобіль є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.132, 167, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.
Строк дії даної ухвали - до скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1