Справа № 588/291/17
№ провадження 1-кп/588/76/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 24.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м.Суми, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 332 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 05.01.2017 року громадянин Російської Федерації, перебуваючи на території Російської Федерації, будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись з с.Прилісся в напрямку с.Графовка Краснояружського району Бєлгородської області, зустрів невстановлену слідством особу, та вступивши з нею в злочинну змову, вирішив здійснити незаконне переправлення громадянки ОСОБА_8 з України на територію Російської Федерації, поза встановленими пунктами пропусків. Слідуючи злочинній домовленості з невстановленою слідством особою, ОСОБА_4 , рухаючись пішки польовою дорогою в напрямку с.Прилісся Краснояружського району Бєлгородської області Російської Федерації с.Тур`я Краснопільського району Сумської області Україна, незаконно перетнув державний кордон України в районі інформаційного показчика №425 «Увага! Державний кордон України. Прохід заборонено», та прослідував вглиб території с.Тур`я Краснопільського району Сумської області, де біля пам`ятника «Героям ВВВ» на нього чекала ОСОБА_9 . Прибувши на місце та зустрівши ОСОБА_9 , яка в ході розмови повідомила ОСОБА_4 , що саме їй потрібно потрапити через державний кордон України на територію Російської Федерації, ОСОБА_4 , керуючи її діями, намагався незаконно переправити останню через державний кордон України до Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску, рухаючись тим же маршрутом, яким він потрапив в с.Тур`я. Однак, свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України ОСОБА_4 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час слідування у напрямку державного кордону України, 05.01.2017 року об 11 годині 15 хвилин на околиці с.Тур`я Краснопільського району Сумської області на відстані 1000м від проходження лінії державного кордону України в напрямку с.Прилісся Російської Федерації, їх обох затримали співробітники правоохоронних органів України в контрольованому прикордонному районі.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 2 статті 15 , частиною 2 статті 332 КК України як закінчений замах на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду від 24.02.2017 року про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 та частиною 2 статті 332 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, плідно співпрацювати при розслідування та розкритті кримінального провадження.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 332 КК України із застосуванням статті 69 КК України у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі.
В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 332 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до тяжких злочинів.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 15 та частиною 2 статті 332 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом в підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора, який наполягав на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, а також думку захисника ОСОБА_5 , який просив суд затвердити угоду, вважав, що укладення даної угоди є добровільним з боку його підзахисного, угода відповідає закону, захисник приймав участь в її укладенні.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
За таких обставин, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а ОСОБА_4 слід визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 332 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на незаконне переправлення особи через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність шкідливих наслідків від злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не установлено.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не працює, страждає на хронічний алкоголізм, за висновком комісії лікарів Сумського обласного наркологічного диспансеру примусового лікування від алкоголізму не потребує.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, а тому враховуючи наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції статті за цей злочин, у виді обмеження вол.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року по день ухвалення цього вироку включно, тобто по 10.03.2017 року з розрахунку, що відповідно до пункту «а» частини 1, пунктів 1, 2 частини 5 статті 72 КК України один день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, а один день позбавлення волі 2 дням обмеження волі.
Речові докази - черевики, вилучені у підозрюваного та гіпсовий зліпок з підошви взуття відповідно до статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили слід знищити.
Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 1100 грн. 50 коп. відповідно до статті 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 13.01.2017 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.03.2017 року, під варту ОСОБА_4 було взято із зали суду. Застосування указаного запобіжного заходу було мотивовано слідчим суддею наявністю ризику переховування від органів слідчого, прокурора чи суду,оскільки ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації та постійно проживає в Російській Федерації.
Оскільки ризики вчинення дій, спрямованих на переховування від суду, які передбачені статтею 177 КПК України, що були підставою для застосування йому такого виду запобіжного заходу - не відпали, продовжують існувати, інші, більш м`які види запобіжних заходів не можуть на переконання суду запобігти указаним ризикам, ураховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого кримінального правопорушення суд відповідно до частини 2 статті 377 КПК України дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованим, а тому є підстави для залишення без змін застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_12 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 332 КК України та на підставі статті 69 КК України призначити йому узгоджене покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_13 обчислювати з дня взяття під варту із зали суду, тобто з 13 січня 2017 року.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_14 необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року по день ухвалення цього вироку включно, тобто по 10.03.2017 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає 2 (двом) дням позбавлення волі, а один день позбавлення волі 2 (двом) дням обмеження волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_12 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 50 коп.
Речові докази: черевики вилучені у ОСОБА_4 , упаковані в спеціалізований пакет Експертної служби № 138е та гіпсовий виливок низу підошви взуття упакований в спеціалізований пакет Експертної служби № 138е, які передані до камери зберігання речових доказів слідчого відділу УСБУ в Сумській області (вуд.Г.Кондратьєва, 32 м.Суми) знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1