РІШЕННЯ
Іменем України
13.01.2017 року м. Львів
Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

лікуючого лікаря ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар ОСОБА_8 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному закладі Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 15.01.2016р. до даного часу знаходиться на лікуванні ОСОБА_6 , згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р., про зміну примусового заходу медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом на примусове лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.

15.02.2006р. ОСОБА_6 під впливом хворобливих переживань скоїв суспільно-небезпечне діяння (вбивство матері та сестри), був затриманий працівниками міліції. 22.03.2006р. проводилась стаціонарна СПЕ, за висновком якої хворий страждає на хронічне психічне захворювання: шизофренія, параноїдна форма, стан загострення, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.07.2006р. до хворого був застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 15.09.2006р. до 02.07.2014р. перебував на лікуванні у ДЗ «УПЛСН МОЗ України». Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2011р. хворому змінено вид примусового заходу медичного характеру з перебування на примусовому лікуванні у лікарні із суворим наглядом на лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З 02.07.2014р. до 15.01.2016р. ОСОБА_6 знаходився на примусовому лікуванні у відділенні із посиленим наглядом Волинської області психіатричної лікарні №2 смт. Олика. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р. вид примусових заходів медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом змінено на продовження примусового лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 08.07.2016р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , продовжено та виконуються до даного часу.

У процесі проведеного комплексного лікування стан хворого із стабілізацією. В розмову вступає охочіше, періодично до запитань відноситься з підозрою, став впорядкованішим в поведінці. Уникає відповідей на запитання щодо своїх переживань в стані загострення. Словниковий запас невисокий. Мислення паралогічне, непослідовне, з поодинокими маячними ідеями стосунку, з тенденцією до предметно-конкретного. Судження примітивні. Розладів сприйняття на час огляду не виявляє, проте розповідає що в минулому мали місце «видіння». Емоційно маловиразний, дещо внутрішньо напружений, замкнений, відсторонений. Настрій здебільшого рівний. Суїцидальні думки на час огляду не висловлює, розповідає про спробу самогубства в минулому шляхом нанесення порізу на лівому передпліччі. Вольові процеси знижені до рівня дефекту. Активна увага не стійка, легко відновлюється на посторонні подразники. Пам`ять розвинена за механічним типом. Інтелект низький. Частково залучається в реабілітаційні процеси, після додаткової мотивації та стимуляції з боку медперсоналу намагається старанно виконувати завдання. Цікавиться проведеним лікуванням у відділенні.. Критика до свого захворювання обмежена наявним емоційно-вольовим дефектом по шизофренічному типу.

У вересні 2016р. спостерігалось погіршення психічного стану пацієнта: короткочасно відновилась маячна симптоматика, декларував маячні ідеї переслідування та зовнішнього впливу на фоні яких відмовлявся від прогулянок у внутрішньому дворику відділення, час проводив переважно в ліжку, був тривожним, неспокійним, настороженим та підозрілим по відношенню до інших пацієнтів, уникав будь-якого спілкування, погано спав вночі.

Таким чином, незважаючи на те, що маячні ідеї стосунку та впливу під дією лікування на даний час втратили свою гостроту, дезактуалізувались до резидуального рівня, проте відмічались за короткий час до даного огляду. Також зберігаються зміни в мисленні по шизофренічному типу, наявний виражений емоційно-вольовий дефект, що свідчить про відсутність повної ремісії психічного захворювання, а тільки її формування.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 22.11.2016р. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, період формування ремісії. Враховуючи загострення психічного стану, що мало місце протягом вересня 2016р., короткий термін відносно покращення психічного стану пацієнта неповне формування ремісії психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_5 . надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить таку задоволити.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про продовження застосування примусових заходів щодо ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Захисник не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши заяву на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , думку лікуючого лікаря, прокурора та захисника, дослідивши документи, долучені до заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із нижченаведеного.

Відповідно до ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно ст.17 Закону України Про психіатричну допомогу, у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Відповідно до ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 15.01.2016 року перебуває на лікуванні в КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» із звичайним наглядом.

Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.07.2006р., вбачається, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст. 115 КК України та до останнього був застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р. ОСОБА_6 змінено примусові заходи медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом на примусове лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.

На підставі ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», 22.11.2016р. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок №46 від 22.11.2016р.), що дійшла до висновку, що на момент огляду ОСОБА_6 , 1982 р.н., страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, період формування ремісії. Враховуючи загострення психічного стану, що мало місце протягом вересня 2016р., короткий термін відносного покращення психічного стану пацієнта неповне формування ремісії психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.95 КК України, ст.514 КПК України, ст.ст.17,19 Закону України Про психіатричну допомогу суд,-

у х в а л и в:
Заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст. 115 КК України - задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, мешканцю Львівської області, Старосамбірського району, с.Дністрик, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1