Дата документу 10.01.2017

Справа № 334/8647/16-к
Провадження № 1-кс/334/32/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 р.

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» на постанову слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга Приватного підприємства «БІЗОН-ТЕХ 2006» на постанову слідчого від 9 грудня 2016 року про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні.

Скарга обґрунтована тим, що 09.12.2016 року слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_4 було ухвалено постанову про відмову у визнанні ПП «Бізон-Тех 2006» потерпілим у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0007134 по факту дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.12.2016 року на вулиці Дніпровське шосе в місті Запоріжжя біля будинку № 15 внаслідок наїзду автомобілем Тоуоіа Сатгу, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , на пішохода ОСОБА_6 .

Постанова Слідчим вмотивована тим, що в Провадженні, порушеним за ч. 1 ст. 286 Кримінально кодексу України (далі - КК України), потерпілими можуть бути тільки фізичні особи, яким заподіяно тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Оскільки заподіяння внаслідок ДТП майнової шкоди юридичній особі не утворює самостійного складу злочину, то ПП «Бізон-Тех 2006» не може бути визнано потерпілим за вказаною нормою в провадженні.

Із Постановою скаржник не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена із порушенням приписів ч. 1 ст. 55 КПК України, що слідує з такого.

ПП «Бізон-Тех 2006» повинно було визнане потерпілим у Провадженні відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, оскільки йому саме ДТП було заподіяно майнову шкоду, що полягала в пошкоджені належного йому майна, а саме: транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 55 КПК України: „7. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути ... юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. ... 3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого).

ДТП були заподіяні не тільки тілесні ушкодження ОСОБА_6 , але і пошкоджено транспортний засіб, що належить на праві власності ПП «Бізон-Тех 2006». що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Факт заподіяння механічних пошкоджень саме під час ДТП підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 05.12.2016 року, складеним Слідчим, в якому ним вказаний їх перелік.

Отже, отримані під час ДТП пошкодження транспортного засобу є майновою шкодою його власника (ПП «Бізон-Тех 2006») в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки вартість транспортного засобу зменшилась внаслідок його пошкодження і ПП „Бізон-Тех 2006 буде вимушене нести витрати для відновлення свого транспортного засобу для можливості його подальшої експлуатації.

Враховуючи викладене, ПП «Бізон-Тех 2006» подав слідчому заяву від 08.12.2016 року про залучення його як потерпілого у провадження, яка повинна була бути задоволена слідчим.

Окрім того, словосполучення: „...що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що міститься в диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, є кваліфікуючою ознакою цього злочину, за допомогою якої те чи інше діяння слід кваліфікувати як злочин або як правопорушення.

Тобто сенс його (словосполучення) наявності в диспозиції зводиться до наступного: щоб порушення правил безпеки дорожнього руху вважалось злочином, повинна бути хоча б одна фізична особа, якій ДТП спричинено середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Проте це словосполучення (кваліфікуюча ознака) не означає того, що потерпілим від злочину, що передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, поряд із фізичною особою, якої спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості, також не може бути фізична особа, яким спричинено легкої тяжкості тілесні ушкодження, або юридична особа, яким завдано майнової шкоди. Це так, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України не передбачено вичерпний перелік осіб, що є потерпілими від цього злочину.

По суті наведеним словосполученням визначено складові об`єктивної сторони злочину, що передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: наявність такого наслідку як заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості. А оскільки беззаперечним є факт того, що особа, якій внаслідок ДТП заподіяно такі тілесні ушкодження, є потерпілою внаслідок кримінального правопорушення (в силу ч. 1 ст. 55 КПК України, зміст якої буде наведено нижче), то у ч. 1 ст. 286 КК України використано термін «потерпілий».

Тобто, функціональне навантаження диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України обмежено визначенням сукупності характеристик, що допомагають кваліфікувати те чи інше діяння, як кримінальне правопорушення. Але її змістом не встановлено жодного критерію, який би позбавляв іншу особу, якій цим же кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду, статусу потерпілого.

У даному випадку мається на увазі, що після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого певній особі завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, інші особи набувають статусу потерпілих від такого кримінального правопорушення за умови заподіяння їм будь-якої шкоди, що передбачена ст. 55 КПК України.

Це слідує виходячи з того, що саме в ч. 1 ст. 55 КПК України наведено визначення поняття «потерпілий» від кримінального правопорушення та наведено його ознаки: фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тобто, визначальною ознакою «потерпілого» від кримінального правопорушення є заподіяння юридичній особі шкоди. Винятком є заподіяння внаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди особі, як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства (ч. 4 ст. 55 КПК України).

Тому, окрім особи, якій в результаті ДТП завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за фактом чого розпочинається кримінальне провадження, потерпілою у ньому може бути і юридична особа, якій внаслідок ДТП завдано майнову шкоду. І така юридична особа, як і особа, якій завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, визнається потерпілою і має право на отримання відшкодування завданої їй шкоди.

До того ж, протиправність відмови Слідчого у визнанні ПП «Бізон-Тех 2006» потерпілим полягає в тому, що на момент винесення постанови в нього були наявні відомості і докази, що підтверджували факт заподіяння ПП «Бізон-Тех 2006» майнової шкоди та необхідності визнання його потерпілим у провадженні.

Тому за визначеними ч. 1 ст. 55 КПК України критеріями ПП «Бізон-Тех 2006» є потерпілим у Провадженні, оскільки майнова шкода (пошкодження ТЗ) була завдана ДТП, що містить ознаки кримінального правопорушення і відносно якого ведеться досудове слідство в Провадженні.

Постанова Слідчого позбавила ПП «Бізон-Тех 2006» можливості захисту своїх прав, у т.ч. одержання відшкодування майнової шкоди, завданого ДТП.

Необґрунтованість відмови слідчого слідує і з того, що за його міркуваннями потерпілими від кримінального правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, можуть бути тільки ті особи, яким завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Усі ж інші особи, яким пощастило більше і внаслідок ДТП вони отримали, наприклад, легкі тілесні ушкодження або їм завдано тільки майнову шкоду внаслідок пошкодження належного їм майна (одяг, взуття, дорогоцінності, будинок, сарай, паркан, тощо), не є потерплими. Але така позиція слідчого суперечить приписам ч. 1 ст. 55 КПК України.

Негативність наслідків відмови Слідчого полягає і в тому, що після винесення Постанови ПП «Бізон-Тех 2006» позбавлене можливості реалізації передбачених ст. 56 КПК України процесуальних прав, як потерпілий, а також пред`явити до винної у заподіяні шкоди особи цивільний позов у кримінальному провадженні, як це передбачено ст. 128 КПК України і пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»: «Потерпілий. якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою».

Скаржник просить скасувати постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 09.12.2016 року про відмову у визнанні потерпілим ПП «Бізон-Тех 2006» у кримінальному провадженні № 0007134.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з підстав наведених у неї, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення скарги, вказавши, що постанова ухвалено законно та обґрунтовано, підстав для її скасування немає.

Заслухавши представника особи, що подала скаргу, пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому слідстві заявником може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні.

Зазначена скарга подана належною особою.

Згідно із ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга подана у строк визначений законом.

Згідно із ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Аналіз оскаржуваної постанови свідчить про те, що слідчим вимоги КПК України дотримані, постанова слідчого щодо відмови у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні ухвалена із дотриманням закону.

При цьому слідчий суддя виходить з наступного міркування.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Вказана норма є загальною щодо визначення потерпілої особи у різних складах кримінальних правопорушень.

Стаття 286 КПК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи, відсутність якого унеможливлює кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 286 КК України.

Таким чином, стаття прямо вказує, що потерпілою може бути особа, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тяжкі тілесні пошкодження, тілесні пошкодження середньої тяжкості або смерть.

Щодо інших осіб, які отримали внаслідок злочину майнову та/або моральну шкоду, але не є потерпілим, діючий КПК України передбачає процесуальний статус цивільного позивача, відповідно до положень ст. 61 КПК України.

Таким чином, висновок слідчого про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному проваджені ПП «Бізон-Тех 2006» є законним та обґрунтованим, а тому скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55 КПК України, ст..286 КК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ПП «Бізон-Тех 2006» на постанову слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1