Справа №793/2623/15-к
1о/705/3/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі колегії суддів:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань кримінальне провадження за заявою засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року, -
В С Т А Н О В И В:
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року ОСОБА_6 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 69,93 п.п. «а», «ж», ст.ст. 17- 93 п.п. «а», «г», «ж», ст. 142 ч. 3, ст. 42 ч.1 (в редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
16.12.2015 року ОСОБА_6 звернувся до Апеляційного суду Черкаської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «І», 142 ч. 3, 193 ч. 3 КК України 1960 року, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 222 ч.1, 69, 93 п.п. «а», «г», «І», 142 ч. 3, 193 ч. 3, 222 ч.1 КК України 1960 року, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 222 ч.1, 69, 93 п.п. «а», «г», «І», 142 ч. 3, 193 ч. 3, 222 ч.1 КК України 1960 року, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «І», 142 ч. 3, 193 ч. 3, 222 ч.1 КК України 1960 року, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «І», 142 ч. 3, 193 ч. 3 КК України 1960 року, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «ж», 17-93 п.п. «а», «г», «ж», 142 ч. 3 КК України 1960 року.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року по даній справі відкрито провадження за нововиявленими обставинами та призначено справу до судового засідання на 06 січня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06.01.2016 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року щодо нього за нововиявленими обставинами було направлено до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду по суті в порядку глави 34 КПК України.
18.01.2016 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з Апеляційного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2016 року дана справа визначена до розгляду колегії суддів в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_13 , ОСОБА_3 .
Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2016 року, 29.09.2016 року, 27.09.2016 року відбулася замінна суддів: з ОСОБА_3 ( у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці) на ОСОБА_2 , з ОСОБА_13 ( у зв`язку з перебуванням судді у відпустці) на ОСОБА_14 , з ОСОБА_14 ( у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному) на ОСОБА_3 .
В обґрунтування своєї заяви засуджений вказав, що він був засуджений за злочин вчинений у 1999 році, коли діяв закон про кримінальну відповідальність ( ст. 93 КК України в редакції 1960 року), який передбачав покарання у виді позбавлення волі до 15 років. Оскільки вказаний Закон передбачав максимальне покарання у виді 15 років позбавлення волі, а покарання у виді смертної кари рішенням Конституційного суду України від 29.12.1999 року визнано неконституційним, то він вже повністю відбув покарання і повинен бути звільнений. Призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на його думку є незаконним, тому що закон не має зворотної дії і не може застосовуватися до подій, які були вчинені до прийняття нового закону. В своїй заяві засуджений ОСОБА_6 просить відкрити кримінальне провадження про перегляд вироку від 14.06.2002 року Апеляційного суду Черкаської області за нововиявленими обставинами; розв`язати процесуальне питання про виклик його до суду для участі у розгляді справи; скасувати вирок 14.06.2002 року Апеляційного суду Черкаської області у зв`язку з неправильним застосуванням норм кримінального закону про кримінальну відповідальність, яка формулює застосування аналогії закону у непередбачуваний законом спосіб; ухвалити новий вирок з дотриманням норм кримінального закону про кримінальну відповідальність чинного на час інкримінації йому карного діяння з визначенням максимальної міри покарання у виді 15 років позбавлення волі; на підставі фактичного відбуття кримінального покарання звільнити його з-під варти у зв`язку із закінченням строку покарання.
В судовому засіданні засуджений та його захисник доводи заяви підтримали та просили заяву задоволити посилаючись на наявність, на їх думку, нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України. При цьому, засуджений ОСОБА_6 , також звернувся до суду з клопотанням, в якому з посиланням, в тому числі на положення ст. 466 КПК України, просив суд зупинити виконання судового рішення - вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року та про зміну йому міри запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з утриманням особи в місцях позбавлення волі. Захисник ОСОБА_7 вказане клопотання підтримав частково, лише в частині зупинення виконання судового рішення і вказував на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. Також засуджений ОСОБА_6 підтвердив факт звернення з апеляційними скаргами до Верховного суду України, однак вказував, що ці звернення заявлялися з інших підстав.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинам. Зазначив, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у клопотанні не зазначено; доводи засудженого є нічим не підтвердженими; порушень під час судового розгляду в суді першої інстанції не було; суд всебічно та в повному обсязі дослідив докази по справі; про нові обставини, які не були відомі суду раніше, засуджений не повідомив. Також, прокурор звертав увагу суду, що відповідний вирок від 14.06.2002 року переглядався Верховним судом України і за результатами розгляду був залишений в силі, в тому числі що стосується міри покарання призначеної засудженому ОСОБА_6 ..
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року та матеріали кримінальної справи щодо нього, колегія суддів вважає, що заява засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
30.09.2003 року ОСОБА_6 звертався до Верховного Суду України із заявою, в якій ставив питання про внесення подання про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року з підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 400-4 КПК України та призначення покарання обмеженого певним строком позбавлення волі. У вказаній заяві ОСОБА_6 , у тому числі посилається на рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 року № 11-рп/99 ( ст. 194 т.12).
За результатами розгляду касаційних скарг засуджених, в тому числі касаційної скарги ОСОБА_6 , 26.08.2004 року Верховним Судом України було винесено ухвалу, відповідно до якої касаційні скарги засуджених, у тому числі касаційна скарга ОСОБА_6 були залишені без задоволення, а вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було залишено без зміни. В тому числі, в ухвалі Верховного Суду України вказано:
«…Твердження у касаційних скаргах про необґрунтованість призначення засудженим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 покарання у виді довічного позбавлення волі безпідставні.
Рішення суду про призначення цим особам покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає вимогам закону…» ( а.с.7-15 том 14).

Крім того, рішення Конституційного суду України № 11-рп/99, на яке посилається засуджений ОСОБА_6 , було винесено 29.12.1999 року, а вирок Апеляційного суду Черкаської області був винесений 14.06.2002 року. Тобто, Закон України, що був застосований Апеляційним судом Черкаської області при ухваленні відповідного вироку не визнавався неконституційним після 14.06.2002 року.

Посилання засудженого ОСОБА_6 на те що, після рішення Конституційного Суду України № 11-рп/99 від 29.12.1999 року до нього не могло бути застосоване покарання у вигляді довічного позбавлення волі, суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Так, рішенням Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011 дано тлумачення положенням Кримінального кодексу України 1960 року із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України" від 22 лютого 2000 року № 1483-III, якими смертну кару як вид кримінального покарання було замінено довічним позбавленням волі, у взаємозв`язку з положеннями статей 3,8, частини першої статті 58, пункту 22 частини першої статті 92, частини другої статті 152 Конституції України, статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", частини другої статті 6 Кримінального кодексу України 1960 року, частини другої статті 4, частини першої статті 5 Кримінального кодексу України 2001 року про те, що їх треба розуміти як такі, що пом`якшують кримінальну відповідальність особи і мають зворотну дію в часі, тобто поширюються на осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини, передбачені Кримінальним кодексом України 1960 року, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України".

Також, у цьому ж рішенні Конституційний Суд України відзначив, щоЄвропейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах "Алакрам Хумматов проти Азербайджану" від 18 травня 2006 року, заяви № 9852/03, № 13413/04, "Ткачов проти України"від 13 грудня 2007 року, заява № 39458/02).

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2,3 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Колегія суддів вважає, що доводи заявника про наявність у його справі нововиявлених обставин не узгоджуються з положеннями цієї статті КПК України.

Так, доводи заявника, якими він обґрунтовує свої вимоги про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року щодо нього за нововиявленими обставинами, не можуть бути підставою для перегляду вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами, оскільки питання, які порушує засуджений в своїй заяві, були відомі під час розгляду справи судами, а тому не є нововиявленими обставинами.

Згідно з вимогами ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з вимогами ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Крім того, відповідно до ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинні зазначатися обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Відповідно до ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення. Суд своєю ухвалою має право зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, до закінчення перегляду. Суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Слід зазначити, що тривалий період часу дана справа знаходилася в провадженні Уманського міськрайонного суду, при цьому неодноразово розгляд справи переносився на іншу дату та час у зв`язку з недоставкою взводом конвойної служби ГУНП в Черкаській області ( обмежений ліміт паливно-мастильних матеріалів у ГУНП в Черкаській області) у судові засідання засудженого ОСОБА_6 .. Крім того, ОСОБА_6 було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, разом зі своїм захисником, тому засуджений ознайомлювався з матеріалами справи 12.07.2016р., 15.07.2016р., 25.07.2016р., 28.07.2016р, 10.08.2016р, 17.08.2016р.. При цьому, під час розгляду справи неодноразово відбувалася заміна засудженому ОСОБА_6 адвоката, що призводило до перенесення розгляду справи.
За таких обставин, заява засудженого ОСОБА_6 про наявність у його справі нововиявлених обставин свого підтвердження не знайшла, оскільки всі обставини, на які посилається засуджений як на нововиявлені, були відомі йому та на вказані обставини він посилався у тому числі у його заяві під час звернення до Верховного суду України 30.09.2003 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 460, 462, 466, 467 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зупинення виконання судового рішення - вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року та про зміну ОСОБА_6 міри запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з утриманням особи в місцях позбавлення волі.

Заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд до апеляційного суду Черкаської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуюча ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3