Справа № 456/1674/17
Провадження № 1-кп/456/300/2017
ВИРОК
іменем України
12 липня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

представник кримінальної міліції ОСОБА_11 ,

представника Стрийського МРВ з питань пробації ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження по обвинуваченню:

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13.04.2017 року близько 19 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в гостях у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які проживають у квартирі АДРЕСА_3 . Під час перебування в гостях, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили у спільному коридорі мешканців квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_15 , та вирішили його таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний намір, маючи вільний доступ до коридору, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно шляхом вільного доступу вчинив крадіжку велосипеду, зокрема ОСОБА_5 вивіз велосипед з під`їзду будинку, а ОСОБА_4 , вийшовши разом з ним, повернув ключі від коридору через вікно першого поверху квартири.

Потім, ОСОБА_4 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 розпорядився велосипедом марки «Bulls», вартістю 2 400 грн., здавши його в ломбард, що розташований у АДРЕСА_7 , скориставшись паспортом ОСОБА_16 , а отримані кошти у розмірі 500 грн. використав для власних потреб.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю та показав, що дійсно 13.04.2017 року, разом з ОСОБА_5 , перебували в гостях у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Під час перебування у гостях, виявили у спільному коридорі мешканців квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 велосипед марки «Bulls», який належить ОСОБА_15 .. Просить суд відносно нього не призначати кримінальне покарання, а застосувати заходи виховного характеру. В скоєному розкаюється та запевняє суд, що подібного більше не повториться.
У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному також визнав повністю та показав, що дійсно 13.04.2017 року, разом із ОСОБА_4 , перебували в гостях у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Під час перебування у гостях, виявили у спільному коридорі мешканців квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 велосипед марки «Bulls», який належить ОСОБА_15 .. Просить суд відносно нього не призначати кримінальне покарання, а застосувати заходи виховного характеру. В скоєному розкаюється та запевняє суд, що подібного більше не повториться.
Захисники ОСОБА_17 та ОСОБА_9 клопотання підтримали, просили застосувати щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заходи виховного характеру.
Враховуючи те, що обвинувачені свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнали повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинувачених в присутності законних представників, дослідивши характеризуючі дані та матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою осіб.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, суд вбачає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 також вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою осіб.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставинами, суд вбачає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім.

Виходячи зі змісту ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Враховуючи заявлене неповнолітніми обвинуваченими та його захисниками клопотання про застосування відносно них примусових заходів виховного характеру, яке було підтримано законними представниками неповнолітніх обвинувачених, заслухавши думку прокурора, представника служби у справах дітей, преставника кримінальної поліції, суд, вважає, що є всі підстави для застосування відносно неповнолітніх обвинувачених примусових заходів виховного характеру у відповідності до ст. 105 КК України, а саме передати неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 під нагляд батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , а обвинуваченого ОСОБА_5 під нагляд батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , оскільки обвинувачені розкаюються у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, шкоду відшкодували, вчинили злочин вперше, своєю поведінкою довели, що їхнє виправлення може відбутися без призначення кримінального покарання, а також запевнили суд, що подібного більше ніколи не повториться.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх, вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 5 травня 2006 р. № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України у віці 16 років, а отже відносно них може бути застосовано примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст. 105 КК України, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно ч.3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 105, 185 ч.2 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно п.3 ч.2 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінального покарання та застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру, а саме передача ОСОБА_4 під нагляд батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_18 терміном на 1 (один) рік.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно п.3 ч.2 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від кримінального покарання та застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру, а саме передача ОСОБА_5 під нагляд батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_19 терміном на 1 (один) рік.

Речовий доказ велосипед марки «Bulls», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_15 , залишити у власності останнього.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий-суддя ОСОБА_1