Справа № 517/432/16-к
Провадження № 1-кп/517/22/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.10.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України на 240 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом на адресу суду направлено угоду про визнання винуватості, укладену 27.09.2016 року в присутності захисника ОСОБА_5 між заступником керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним і прокурором та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України у виді 2 років 26 днів обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.
Заслухавши думку прокурора, захисника, думку та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до положень ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Зі змісту ч.1 ст. 372 КПК України вбачається, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Згідно угоди, що надійшла на розгляд суду, сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 років обмеження волі, згідно ст.ст.71, 72 КК України остаточно призначити покарання у виді 2 років 26 днів обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України (п. 3 Угоди).
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» із наступними змінами, суди мають суворо додержуватись вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд звертає увагу на те, що за попереднім вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт та в період невідбутого покарання знов вчинив умисний злочин, ухилявся від відбування громадських робіт, за викликами до кримінально-виконавчої інспекції не з`являвся, про причини своїх неявок не повідомляв.

Наведене свідчить про стійке небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення та його зверхнє ставлення до судових рішень, які є обов`язковими для виконання.

З доказів, які надані прокурором вбачається, що обвинувачений за місцем проживання характеризується з негативної сторони (веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини та останній раз засуджений 21.10.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину в період непогашеної судимості за вчинення умисного корисливого злочину, що вказує на наявність обтяжуючої обставини рецидив злочинів.
Згідно угоди сторони погоджуються на призначення остаточного покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року у виді громадських робіт, які належить відбувати реально та застосувати при цьому ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.
Відповідно до положень ст. 75 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається лише щодо тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Отже, звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання, в даному випадку це покарання у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально, суд не вправі.

Згідно роз`яснень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК) призначається, зокрема, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

В даному випадку невідбуте покарання за попереднім вироком щодо ОСОБА_4 становить 208 годин громадських робіт.

Таким чином, відповідно до умов угоди сторони погоджуються про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України за сукупністю вироків, тобто просять суд фактично звільнити засудженого не тільки від призначеного за новим вироком покарання, але й від покарання, яке раніше йому було призначено реально та за ухилення від відбування якого ОСОБА_4 притягнуто до кримінальної відповідальності.

Таким чином, умови угоди, а саме позиція сторін щодо «узгодженого покарання» із застосуванням ст.75 КК України суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність та не відповідає інтересам суспільства, оскільки така міра покарання є занадто м`якою та не відповідає принципам ст. 65 КК України щодо призначення покарання - не сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або Закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону та не відповідають інтересам суспільства.
З огляду на викладене, суд приходить до остаточного переконання про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 27.09.2016 року в присутності захисника ОСОБА_5 між заступником керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65, 389 КК України, п.1 ч.3 ст. 314, 369, 370, 372, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27.09.2016 року між заступником керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відомості, про яке внесені 02 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 відмовити.

Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя: