АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/412/17 Справа № 190/2108/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року, відмовлено засудженому ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції вказує, що засуджений був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці та оголошено подяку, але крім цього мав 5 стягнень.
Згідно витягу з протоколу № 24 від 24.12.2015р. засідання адміністративної комісії ПВК № 122 засудженому відмовлено в поданні матеріалів щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст.82 КК України як злісному порушнику режиму утримання, з протоколу № 15 від 28.07.2016р. засідання адміністративної комісії ПВК № 122 засудженому відмовлено в поданні матеріалів щодо умовно - дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України як особі, яка своєю поведінкою не довела своє виправлення.
Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив що засуджений не став на шлях виправлення та відсутні правові підстави для пом`якшення режиму відбування покарання щодо ОСОБА_6 .
Не погодившись з винесеною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу П`ятихатьського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року та замінити покарання на більш м`яке.

В апеляційній скарзі засуджений вказує що судом першої інстанції не вірно було вказано положення ст. 395 КПК України, також судом взято до уваги попередні судимості що суперечить вимогам ст. 82 КК України.
Як вбачається з апеляційної скарги засуджений вказує що пройшов процедуру переведення на колонію поселення, щиро розкаюється у вчиненому злочині, та зазначає що адміністрація установи необґрунтовано не надає засудженому можливості скористатися його правами.
Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати вимоги ст. 82 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 , було засуджено вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31.07. 2013 року, за ст.121 ч.1 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Від 04 грудня 2013 року засуджений відбуває покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 УДПтС України в Дніпропетровській області.
04.02.2016р. ухвалою П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.05.2013 року по 01.09.2013року в строк відбуття покарання за вироком від 31 липня 2013 року.
03.10.2016 року ухвалою П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області відмовлено ОСОБА_6 в умовно достроковому звільнені з місць позбавлення волі на підставі ст.81 КК України, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року ухвала від 03.10.2016 року залишена без змін.
Крім того, відносно ОСОБА_6 адміністрацією ВК було вирішено питання про переведення ОСОБА_6 до дільниці соціальної реабілітації, однак ОСОБА_6 скоїв злісне порушення установленого порядку відбування покарання - був затриманий в стані алкогольного сп`яніння , тому його було переведено до дільниці ре соціалізації Пьятихатської ВК, що також вказує на те,що не можна вважати що засуджений став на шлях виправлення. Дані обставини не заперечував засуджений в апеляційній інстанції.
Вимогами положення ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення,позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент підстави характеризується: зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого про заміну частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та ставлення до скоєного злочину та з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Судом першої інстанції встановлено та при розгляді в апеляційному суді не спростовано, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування в П`ятихатській виправній колонії № 122 мав 2 заохочення та 5 стягнень.

Враховуючи те, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким , а на даних за весь час відбування покарання, суд першої інстанції саме виходив з наявності стягнень за весь період відбування покарання, та характеристики обвинуваченого, який характеризується як особа яка не стала на шлях виправлення, тому висновки суду не можна визнати необґрунтованими.

Саме вказані обставини були безпосередньо досліджені в апеляційній інстанції. Інших обставин, які би спростовували досліджені докази та вказували на те,що засуджений став на шлях виправлення, засудженим не надано.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджений не став на шлях виправлення, посилаючись на ті обставини, що за весь період відбування покарання в особистості засудженого не відбулися позитивні зміни, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у задоволені клопотання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_6 , якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4