Справа № 438/795/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1165/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000547 від 13.07.2016р. за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 19.09.2016р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, українця, громадянина України, учня 10б класу Бориславської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів №3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 19.09.2016р. неповнолітнього ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до сплати штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання та застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_10 строком на 1 рік.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.
За вироком суду, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 липня 2016 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу амфітеатру по вул. Шевченка, 6 у смт. Східниця Львівської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечне діяння, діючи умисно з корисливих мотивів, з дерев`яної лавки таємно викрав сумку ОСОБА_11 , яка знаходилася разом з чоловіком ОСОБА_12 неподалік, в якій знаходилися особисті речі останньої на загальну суму 4345 грн., а саме: жіночу сумочку із шкірозамінника чорного кольору вартістю 100 грн., в якій знаходились мобільний телефон марки «Lenovo К-3 Note» жовтого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 2000 грн., сімкарту оператора мобільного зв`язку «МТС» з абонентським номером НОМЕР_3 вартістю 10 грн., сімкарту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 вартістю 10 грн., карту пам`яті «міkrо SD 16 gb» вартістю 150 грн., чохол білого кольору вартістю 50 грн., мобільний телефон марки «Samsung S7265» білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ІМЕІ 2: НОМЕР_6 вартістю 800 грн., сімкарту оператора мобільного зв`язку «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_7 вартістю 10 грн., сімкарту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 вартістю 10 грн. карту пам`яті «міkrо SD 8 gb» вартістю 65 грн., чохол чорного кольору вартістю 50 грн., портативну батарею потужністю 16 000 мА. вартістю 250 грн., шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 750 грн. Після чого, усвідомлюючи, що його дії викриті сторонньою особою, яка і почала його наздоганяти, утримуючи викрадене майно з місця події намагався втекти. Однак, свій злочинний умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна до кінця не довів із причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий невстановленою слідством особою.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 , вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не довів його до закінчення з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий невстановленою слідством особою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст.186 КК України.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, за наведених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації його дій, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, та обрати йому покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання і застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_10 строком на 1 рік. В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та застосував закон, який не підлягав застосуванню. Так, судом під час ухвалення вироку, з огляду на вимоги ст.ст. 50, 99 КК України, не взято до уваги та не враховано, що неповнолітній ОСОБА_10 є учнем 10б класу Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, не працює, немає самостійного доходу, а отже не зможе відбути призначене судом покарання у вигляді штрафу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила таку задоволити, неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та законного представника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, є обґрунтованим і в апеляційному порядку не оспорюється.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при постановлені оскаржуваного вироку, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та застосовано закон, який не підлягав застосуванню.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернення стягнення.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже є неповнолітнім, який навчається у 10б класу Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, не працює.
Разом з тим, стороною захисту у засіданні суду апеляційної інстанції було представлено довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.07.2016р. № DR9T-VSQQ-JR0K-55IT, згідно якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має відкритий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» на якому наявні грошові кошти у сумі 1000 грн.
Отже, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до вищенаведеної довідки має власні кошти у розмірі, який дозволяє йому сплатити визначену вироком суду суму штрафу у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 99 ч.1 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора безпідставною, та вважає вирок Бориславського міського суду Львівської області від 19.09.2016р. щодо неповнолітнього ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бориславського міського суду Львівської області від 19.09.2016р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Судове рішення може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4