Справа № 372/1341/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/291/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 31.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
« 31 » травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЛСДМ ТРАНС» на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 13 травня 2017 року, якою клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено,

в с т а н о в и л а :
12.05.2017р. слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з заступником начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «OPEL ASTRA», д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , 2006 року випуску, зеленого кольору та автомобіль «МАЗ» вантажний сідловий тягач, д.н.з. « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з напівпричепом платформа, д.н.з. « НОМЕР_6 », номер кузова НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , разом з вантажем, який перебуває на ньому та які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у провадженні СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000791 від 8.05.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 6.05.2017р. близько 11год. 45 хв. на 39 км автодороги Київ-Знамянка, поблизу с. Таценки сталося зіткнення двох автомобілів, а саме: «OPEL ASTRA», д.н.з. « НОМЕР_1 », за кермом якого знаходився власник автомобіля ОСОБА_9 та автомобіль «МАЗ», д.н.з. « НОМЕР_3 » з напівпричепом д.н.з. « НОМЕР_6 » за кермом якого знаходився ОСОБА_10 , власником вказаного автомобіля з напівпричепом є ТОВ «ЛСДМ ТРАНС» та при його огляді було встановлено, що він навантажений цеглою та відповідно до накладної №86/03 від 6.05.2017р. здійснює транспортування цегли пакетованої силікатної у кількості 7434 шт. Вказані транспортні засоби - автомобілі «OPEL ASTRA» та «МАЗ» з напівпричепом платформа містять на собі сліди вчинення злочину, являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення та визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 8.05.2017р., у відповідності до положень ст. 98 КПК України, а тому на вказане майно необхідно накласти арешт, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості в подальшому спотворення, відчуження, знищення, пошкодження вказаної техніки та слідів вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчий зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у проведенні ряду судово-інженерно-транспортних експертиз, а встановлення технічної можливості уникнення зіткнення автомобіля з перешкодою перебуває у прямому взаємозв`язку із швидкістю та масою автомобіля, в зв`язку з чим вантаж автомобіля «МАЗ», а саме цегла силікатна у кількості 7434 шт. - є чинником збільшення спорядженої маси транспортного засобу та є важливим доказом для встановлення об`єктивної істини у справі та може суттєво вплинути на результати досліджень, а відсутність вказаних предметів унеможливлює встановлення всіх обставин, які мають значення у кримінальному провадженні.

Крім того слідчий вказав на неможливість подання клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у визначені п.5 ст. 171 КПК України строки, оскільки у Єдиному реєстрі досудових розслідувань проводилися технічні роботи, що унеможливило доступ до системи та на думку слідчого являється поважною підставою для поновлення строків.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 13.05.2017р. клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на автомобілі «OPEL ASTRA», д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , 2006 року випуску, зеленого кольору та автомобіль «МАЗ» вантажний сідловий тягач, д.н.з. « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з напівпричепом платформа, д.н.з. « НОМЕР_6 », номер кузова НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , разом з вантажем, який перебуває на ньому, які визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що в судовому засіданні доведено те, що вказане в клопотанні майно, а саме автомобілі визнані речовими доказами, мають важливе доказове значення у даному кримінальному провадженні та могли зберегти на собі сліди злочину, також слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане в клопотанні майно має двох власників і є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких воно перебуває, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризику спотворення відчуження знищення чи пошкодження вилученого майна техніки, слідів вчинення кримінального правопорушення, що містяться на ній, а також вантажу автомобіля МАЗ, кількість та вага якого має суттєве значення у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЛСДМ ТРАНС» просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та зобов`язати слідчого ОСОБА_8 повернути власникам майно на відповідальне зберігання.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що клопотання слідчого про арешт майна подане без додержання вимог ст.ст. 170, 171, 173 КПК України та є необґрунтованим, а ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, винесена без достатніх на те підстав, з грубими порушеннями норм КПК України, апелянт вважає, що слідчим суддею було безпідставно та необґрунтовано поновлено строки звернення слідчого з клопотанням до суду, оскільки поважних підстав пропуску строків звернення з клопотанням до суду слідчим не надано, крім того, апелянт зазначив, що вказане кримінальне провадження являється фактовим та підозру нікому з власників арештованого майна не пред`явлено, а тому апелянт вважає, що слідчий суддя передчасно прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Крім того, ухвалу слідчого судді постановлено колективно відносно майна двох власників, однак при цьому не враховано те, що не було встановлено особи третього власника арештованого майна, відомості щодо якого не встановлені.

Також апелянт вважає доводи слідчого стосовно необхідності накладення арешту на вказане в клопотанні майно, в тому числі й на вантаж автомобіля МАЗ, з метою встановлення маси вантажу та спорядженої маси транспортного засобу, необхідної для проведення судово-інженерно-транспортних експертиз є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказаний вантаж ідентифікований та порахований, а маса автомобіля та напівпричепа відображена у реєстраційних документах транспортних засобів.

Також апелянт зазначив, що судовий розгляд проводився без участі власників арештованого майна, а копію ухвали слідчого судді від 13.05.2017р. апелянт отримав лише 22.05.2017р., а тому вважає строк на апеляційне оскарження не порушеним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи те, що розгляд клопотання слідчого відбувся за відсутності апелянта, копію ухвали ним було отримано 22.05.2017р., а апеляційна скарга отримана апеляційним судом 23.05.2017р., то строк на апеляційне оскарження апелянтом не порушено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1ч.2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею в цілому дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000791 від 8.05.2017 за ч.1 ст.286 КК України.

З ухвали слідчого судді слідує, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованих підстав вважати, що об`єкти на які накладено арешт є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та обґрунтовано послався на наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Посилання у поданні на те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах достатньо підстав вважати, що майно на яке накладений арешт відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме: є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зі змісту постанови слідчого від 8.05.2017р.(а.п.21-22) про визнання речовими доказами вбачається, що вказане у клопотанні тимчасово вилучене під час обшуку майно, а саме автомобілі «OPEL ASTRA» та автомобіль «МАЗ» з напівпричепом платформа та вантажем, який перебуває на ньому, фактично визнані речовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване накладення арешту на вантаж автомобіля «МАЗ» , є безпідставними з врахуванням того, що по справі необхідно провести ряд судово-транспортних експертиз, а тому вантаж автомобіля «МАЗ», який є чинником збільшення спорядженої маси транспортного засобу, може суттєво вплинути на хід та результати необхідних досліджень.
Під час розгляду апеляційної скарги прокурором було зазначено вимогу експерта про необхідність надання на експертизу автомобіля разом з вантажем, оскільки місце розташування вантажу на автомобілі впливає на правильність висновків експерта.
За таких обставин суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що накладення арешту на вказане майно унеможливить його спотворення, відчуження знищення чи пошкодження, з метою перешкоджання проведенню досудового розслідування.
Також колегія суддів враховує, що будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, не виявлено.

Посилання апелянта на невстановлення всіх власників арештованого майна не впливає на законність ухвали слідчого судді, оскільки арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги адвоката щодо порушень судом норм КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Всі інші підстави, вказані в апеляційній скарзі, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 13 травня 2017 року, якою клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено залишити без зміни.

Судді