Номер провадження 11-сс/788/440/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 листопада 2016 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
14 листопада 2016 року слідчий слідчого відділу Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_8 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки ЗІЛ-ММЗ 554 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 та перебуває у користуванні його сина ОСОБА_10 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує розслідуванням кримінального провадження за обставинами незаконної порубки лісу за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України, вказаний автомобіль є речовим доказом та існують ризики у його продажі, або ж знищенні.

За результатами судового розгляду 14 листопада 2016 року слідчим суддею постановлено ухвалу про задоволення клопотання та накладення арешту на автомобіль марки ЗІЛ-ММЗ 554 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах володільця майна ОСОБА_10 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути автомобіль власнику, або ж надати можливість користуватися ним, оскільки ОСОБА_10 надає послуги з вантажоперевезень, про вчинення злочину він не знав, намірів продавати чи знищувати автомобіль він не має та готовий співпрацювати зі слідством.

Разом з тим, адвокат наголошує і на тому, що слідчим суддею суттєво порушені як права ОСОБА_9 , зокрема як власника автомобіля, так і положення ст. 173 КПК України, оскільки слідчим суддею не враховано наслідки такого арешту для інших осіб, розумність і співрозмірність обмеження права власності та того, що доказів на вчинення ОСОБА_10 злочину не має, а цивільний позов та конфіскація майна в даному провадженні відсутні.

Вислухавши доповідь судді про зміст оскаржуваного судового рішення та доводи викладені в апеляційній скарзі, доводи адвоката ОСОБА_7 про необхідність скасування ухвали слідчого судді, думку прокурора про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів провадження 21 жовтня 2016 року до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 162 002 600 008 66 внесено відомості про вчинення злочину передбаченого ст. 246 КК України, а саме самовільної вирубки 243 дерев на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області.

22 жовтня 2016 року ДП «Сумський агролісгосп» повідомив про чергову самовільну вирубку дерев на території вказаної сільської ради та 24 жовтня 2016 року за даним фактом подав заяву про вчинення злочину.

4 листопада 2016 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України (а.с. 16).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею було враховано всі обставини справи в їх сукупності, зокрема пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з яких вбачається те, що у вересні 2016 року невідомі особи на автомобілі ЗІЛ-130 синього кольору пропонували купити дрова породи «ясеня зеленого», продавали їх, а 22 жовтня 2016 року на місці події працівниками ДП «Сумський агролісгосп» був помічений та сфотографований такої ж марки та кольору автомобіль ЗІЛ-130 водієм якого є ОСОБА_10 .

Разом з тим, сам володілець автомобіля ОСОБА_10 , не заперечував у своїх поясненнях про перебування його з автомобілем на місці злочину з метою перевезення зрубаного дерева.

Відповідно до положень ст. 170 ч.3 КПК України у випадку, якщо арешт накладається з метою збереження речових доказів, то він може бути накладений на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи те, що автомобіль марки ЗІЛ-ММЗ 554 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом в провадженні, може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів вважає, що накладення на нього арешту є цілком правомірним.

Разом з тим колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині не причетності ОСОБА_10 до здійснення протиправних дій, оскільки вони не можуть свідчити про незаконність судового рішення, так як слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому колегія суддів вважає, що надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника автомобіля ОСОБА_9 , з метою забезпечення завдань кримінального провадження.

Не може бути перешкодою для накладення арешту й відсутність у санкції ст.246 КК України такого виду покарання, як конфіскація майна, та відсутність цивільного позову оскільки, відповідно до положень ст.170 КПК України, забезпечення конфіскації майна та цивільного позову є лише декількома з можливих підстав застосування арешту майна. В даному ж випадку накладення арешту на майно як захід забезпечення кримінального провадження був застосований з метою унеможливлення знищення, втрати або продажу майна, що в повній мірі узгоджується із вимогами ст.170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для ОСОБА_10 , апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 не знаходить, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4