Справа № 495/128/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2017 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника - ОСОБА_4
за участю потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6
провівши підготовче судове засідання по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003071 від 13.10.2016 року, відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
До БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003071 від 13.10.2016 року, відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення не має, просила призначити клопотання до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, викликати до суду всіх учасників судового провадження. Крім того, прокурор заявила клопотання про направлення ОСОБА_7 до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць, мотивуючи тим, що на даний час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також страждає на хронічний хворобливий психічний розлад у вигляді «Шизофренія параноідна, безперервний тип перебігу, (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.01» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). За своїм психічним станом не може правильно сприймати обставини, які мають значення в справі, та давати про них відповідні свідчення.
З урахуванням його актуального психічного стану, ступеню суспільної небезпечності та інкримінованого йому правопорушення, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в медичний заклад зі звичайним наглядом.
Почав страждати зазначеною хворобою з 2005 року, неодноразово перебував на лікуванні у ОПЛ№4 в м.Білгород-Дністровському, у зв`язку з психічним розладом, яке виникла після паління коноплі.Вважаю, що обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно помістити до Білгород-Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4.
ОСОБА_7 погодився з прокурором про призначення клопотання до судового розгляду та не заперечував проти направлення його до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 підтримала повністю позицію ОСОБА_7 .
У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вважали не можливим призначити клопотання до судового розгляду. Підтримали клопотання прокурора про направлення ОСОБА_7 до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць, однак вважали що одного місяця замало.
Вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного:
Так, одним із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст.2 КПК України є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Обов`язок перевіряти клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає діючому законодавству, суд, згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України повинен повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з вище вказаним клопотанням, зокрема, відповідно до формулювання обвинувачення, яке викладене в клопотанні ОСОБА_7 звинувачується в тому, що 02 липня 2016 року приблизно о 15 годині 05 хвилин, він за попередньою змовою з ОСОБА_8 (матеріали відносно якого виділені в окреме) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливою метою та чітким умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 перебуваючи на березі Дністровського лиману напроти вул. Шабська, 102 м. Білгород- Дністровський, підбіг до потерпілої ОСОБА_5 та ривком руки розвернув останню до себе і наніс декілька ударів випрямленою долонею по обличчю та тулубу.
Після чого, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , яка була разом з ОСОБА_9 і також наніс декілька ударів випрямленою долонею по обличчю та тулубу останньої. В цей момент, під час нанесення ударів ОСОБА_7 , до ОСОБА_10 підбіг ОСОБА_8 та зірвав у неї з плеча дві сумки, які належать потерпілій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .
Наздогнавши ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відібрали одну сумку, яка належить ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 намагались заволодіти майном ОСОБА_6 , а саме:
-сумка б/у вартістю - 80 грн.;
-колонка з флеш карти вартістю 80 грн.;
-покривало б/у вартістю 100 грн.. спричинивши збитки на суму 260 грн.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №208 від 04.07.2016 у потерпілої ОСОБА_6 встановлено тілесні ушкодження у вигляді синця правого зап`ястку, синця в області зовнішнього кута правого ока, синця задньої поверхні грудної клітини у відповідності до п.2.3.5 «правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень, що викликають незначні скороминущі наслідки.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме:
-мобільний телефон марки Nokia Люмія 530, вартістю 1600 гривень;
-sim-картку мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень;
-microSD карту пам`яті марки SanDisk на 8 Гб., вартістю 130 гривень,
-грошові кошти в сумі 150 гривень,
-чохол для мобільного телефону, вартістю 150 гривень,
-сумка жіноча, вартістю 100 гривень,
-навушники марки Nokia, вартістю 100 гривень, спричинивши збитки на суму 2250 грн.
Після скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину з викраденим майном, яке належить ОСОБА_5 зникли, та розпорядились ним на власний розсуд.
Таким чином, можна констатувати, що сформульоване обвинувачення викладене в клопотанні не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та є неконкретним.
Суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою, висунете не було, тобто суд звертає увагу на невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам КПК України, оскільки обвинувачення не висунуте у встановленому законом порядку.
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає ст.2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права закріпленому в ст.8 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.
Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.
2. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування слідчим в ході досудового розслідування були проведені певні процесуальні дії та прийняті відповідні процесуальні рішення. Однак ці процесуальні дії не відповідають саме цим матеріалам кримінального провадження. Слідчим внесені відомості до ЄРДР за трьома різними номерами (№0001767, №0002134, №0001676), які на думку суду не мають відношення до клопотання № 0003071, направленого до суду. Тому у суду виник сумнів в частині порушених кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_7 .
Також в порушення ч.2 ст. 109 КПК України слідчим не в повному обсязі в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані заходи забезпечення кримінального провадження.
Судом встановлено, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що відносно ОСОБА_7 продовжена міра запобіжного заходу тримання під вартою, строк якої спливає 16.01.2017 року. Однак це не відповідає дійсності оскільки ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області запобіжний захід був продовжений до 15.01.2017 року.
Крім того суд звертає увагу на те, що до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру долучена копія розписки від 11.01.2017 року згідно якого ОСОБА_7 отримав копію клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування. Однак згідно службової телефонограми начальника відділу ОДІТТ ГУНП в Одеській області рух (етап) планової залізничної варти за маршрутом № 15 «Одеса-Ізмаїл» 06.01.2017 року відмінено. Враховуючи вказане суд не може вважати даний документ належним та допустимим.
Відповідно до ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогам ст. 292 КПК України оскільки воно не містить інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Відповідно до ст.. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Однак суд бере до уваги, що в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру в порушення ст.. 503 КПК Україні не зазначено в якому стані особа вчинила кримінальне правопорушення та не наведено жодних підстав щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 291 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має містини анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Однак в судовому засіданні встановлено, що слідчим не вірно зазначено в клопотанні дату народження потерпілої ОСОБА_5 .
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, чинне законодавство, практику ЄСПЛ суд вважає, що встановлений факт невідповідності клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимог закону, що регламентовано ст.2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження, не дають суду процесуальної можливістю ухвалити за результатом підготовчого судового засідання своє рішення, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору у зв`язку з невідповідністю вищевказаним нормам КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.4 ст.176 КПК України застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 508 КПК України - До особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
2. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за вмотивованим клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Так при вирішенні клопотання прокурора про направлення ОСОБА_7 до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць, суд виходить з наступного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою термін якого скінчився 15.01.2017 року слідчим суддею, було враховано як особу ОСОБА_7 так і ризики передбачені ст.177 КПК України, вказані ризики на даний час не змінилися та не відпали, тому клопотання прокурора щодо направлення ОСОБА_7 до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць підлягає задоволенню.
Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2013 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 291, 292, 314, 315, 395, 503, 508 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення його до Білгород Дністровської обласної психіатричної лікарні № 4 в м. Білгород дністровський по вул. Шабській, 67 строком на 1 місяць, який діє включно до 14.02.2017 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеській області ОСОБА_12 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1