ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
1 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року щодо нього,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду засуджено
ОСОБА_4 , 1985 р.н., громадянина України, раніше судимого: 01.12.2005 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, уродженця та мешканця міста Києва,
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_4 , 07.06.2016, близько 13 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Рокосовського, 3-в, побачивши потерпілу ОСОБА_5 на у шиї якої був золотий ланцюжок та золота іконка, підійшов та схопив останню за праву руку, після чого ривком зірвав золотий ланцюжок із золотою іконкою та хотів залишити місце вчинення злочину, але був зупинений ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_4 , з метою утримання при собі майна, яке намагався викрасти у ОСОБА_5 та уникнути затримання, застосував до ОСОБА_6 газовий балончик та наніс декілька ударів, однак не зміг довести пограбування до кінця із причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Апеляційний суд міста Києва залишивши цей вирок без зміни, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував у строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 23.11.2016 по 01.02.2017.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вказані судові рішення й пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи про суворість призначеного засудженому покарання необґрунтовані.
Так, призначаючи покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, та дані про особу засудженого, який раніше судимий, вину визнав повністю, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно та має на утриманні малолітню дитину.
Всупереч доводам засудженого в касаційній скарзі, апеляційний суд врахував дані про особу засудженого, наявність на його утриманні малолітньої дитини та похилого батька, з інвалідністю 2-ї групи, а також на дані про стан здоров`я обвинуваченого, зокрема про виявлене у нього, під час перебування у Київському слідчому ізоляторі, тяжке захворювання, на які посилається засуджений в касаційній скарзі, перевірив доводи про суворість призначеного засудженому покарання та обґрунтовано залишив без зміни оскаржений вирок в цій частині.
З ухвали апеляційного суду вбачається, що суд визнав пом`якшуючою обставиною визнання вини - тобто фактично щире каяття, отже, призначене покарання засудженому в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке є мінімальним за своїм розміром, призначене з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.

За таких обставин апеляційний суд, всупереч твердженням засудженого, вмотивувавши свої висновки у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, обґрунтовано залишив без зміни рішення суду першої інстанції, а в касаційній скарзі відсутні переконливі та достатні доводи на спростовування вищезазначених висновків та визнання призначеного ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через суворість.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_7 ОСОБА_8