Справа №488/3529/16-к 05.01.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/82/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 січня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001903 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньої освітою, не працюючого, не одруженого, який має неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 17 березня 2016 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік;
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить пом`якшити призначене судом покарання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2016 року і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не заперечуючи встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, обвинувачений просив переглянути вирок, просив врахувати його знаходження у благодійній організації «Миколаївський центр соціальної реабілітації «Відновлення», де проходить курс реабілітації, душевний стан після року проведеного в зоні АТО та його статус учасника бойових дій.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що в період з 22 травня 2016 року по 3 червня 2016 року, він, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим умислом, направленим на викрадення чужого майна, з двору названого домоволодіння, шляхом вільного доступу, таємно викрав дві металеві труби, що належать потерпілому ОСОБА_9 , загальною вартістю 2834 грн., розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, 17 липня 2016 року приблизно о 12 годині він, знаходячись за місцем свого проживання за вищезазначеною адресою, керуючись корисливим умислом, направленим на викрадення чужого майна, з приміщення гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, до якого мав вільний доступ, таємно викрав електричну газонокосарку марки «Bosch Rotak 34», що належить потерпілому ОСОБА_9 , вартістю 4000 грн., розпорядившись нею на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу обвинуваченого безпідставною, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначене у межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, один із яких є злочином середньої тяжкості, сукупності усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, особистості обвинуваченого, який вчинив нові злочини в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, характеризується за місцем проживання негативно, має неповнолітню дитину, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом залежність від опіоїдів, в 2015 році був мобілізований до лав Збройних сил України, отримав статус учасника бойових дій, проходив курс реабілітації в благодійній організації «Миколаївський центр соціальної реабілітації «Відновлення», обставин, які пом`якшують покарання, а саме, його щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої злочинами матеріальної шкоди, обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, судом першої інстанції застосовано принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Належним чином судом першої інстанції також умотивовано застосування ст. 71 КК України.

Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Посилання апелянта на необхідність врахування його проходження курсу реабілітації у благодійній організації «Миколаївський центр соціальної реабілітації «Відновлення», участь в зоні АТО та його статус учасника бойових дій, є безпідставними, оскільки враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, а також застосування положень ст. 75 КК України, про що зазначав обвинувачений в ході апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За такого, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_6 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набув законної сили 24 грудня 2015 року, підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_6 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 26 жовтня 2016 року (день обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по 5 січня 2017 року включно (набрання вироком законної сили), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набув законної сили 24 грудня 2015 року, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 26 жовтня 2016 року (день обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по 5 січня 2017 року включно (набрання вироком законної сили), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: