Справа № 439/370/17

УХВАЛА
підготовчого судового засідання
10 квітня 2017 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 24.08.2016р. про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :
До Бродівського районного суду Львівської області надійшов на розгляд обвинувальний акт у кримінальнмоу провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 24.08.2016р. про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України,

В ході підготовчого судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, подали суду на затвердження угоди про примирення.

21 березня 2017 року, судом постановлено ухвалу про виділення в окреме провадження кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, щодо якого між ОСОБА_4 , та потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 досягнуто згоди та укладено угоди про примирення

Відповідно до умов угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 21.03.2017, потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили покарання ОСОБА_4 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Узгоджуючи можливість застосування положень ст. 69 КК України, сторони врахували ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, стосунки між ними.

Відповідно до умов угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 21.03.2017, потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили покарання ОСОБА_4 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Узгоджуючи можливість застосування положень ст. 69 КК України, сторони врахували ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, стосунки між ними.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник просять суд затвердити укладені із потерпілими угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просить суд затвердити укладену із ОСОБА_4 угоду про примирення.

ОСОБА_13 в судовому засіданні просить суд затвердити укладену із ОСОБА_4 угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні просить суд в затвердженні угод відмовити, оскільки підстав для призначення покарання більш м"якорго виду, ні ж те, що передбачене в санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України не має.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Відповідно до змісту ст. 471 КПК України, сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Стаття 69 КК України, визначає такі підстави, які можуть обумовити призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом: 1) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, повністю відшкодував заподіяну шкоду.

Вказані обставини, відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченого.

В той же час, в угодах про примирення не зазначено, яким чином такі обставини, що пом?якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Також в угодах не зазначено, які суб?єктивні ознаки особи ОСОБА_4 , які повинні були б знижувати ступінь суспільної небезпеки особи винного, враховано при застосуванні ст. 69 КК України.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_4 25.01.2017 та 02.02.2017 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, про що свідчать обвинувальні вироки, які набрали законної сили.

Тому, суд приходить до переконання, що сторони, уклавши такі угоди про примирення не правильно застосували положення ст. 69 КК України та прийшли до хибного висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення більш м?якого виду покарання ніж у санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що угода про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні затверджена бути не може, так як умови даної угоди, на час її розгляду, суперечать вимогам КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час підготовчого судового засідання, суд вважає, що судове провадження у даному кримінальному провадженні необхідно продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У затвердженні угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 21 березня 2017 року, яка укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 24.08.2016р. про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, - відмовити.

У затвердженні угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 21 березня 2017 року, яка укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 24.08.2016р. про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, - відмовити.

Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку.

Ухвала про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1