АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2549/17-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/48/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 26 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2017 року в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовлено, задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , судимого вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2012 р. за ч.1 ст.122, ч.1 ст.129 КК України на 3 роки обмеження волі із звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс із застосуванням ст.76 КК України щодо певних обовязків. Звільнений 06 червня 2014 р. по закінченні іспитового строку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 100 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв.21 квітня 2017 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 23 лютого 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У клопотанні зазначено, що 22 лютого 2017 року у ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Діючи умисно, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 з м. Львова автомобілем марки Сітроен прибули у м. Тернопіль, де зустрілись із ОСОБА_7 , який повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про громадянку ОСОБА_11 , щодо якої є можливість вчинити кримінальне правопорушення, а саме викрадення її особистого майна.

22 лютого 2017 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_9 біля магазину Львів м. Тернополя зустрілись із ОСОБА_7 , з яким поїхали в м. Хоростків Гусятинського району, де біля 22 год зупинились неподалік житлового будинку ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_3 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, 22 лютого 2017 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_10 , Понаровський та ОСОБА_7 зайшли в будинок, де, ховаючи обличчя, користуючись масками типу балаклава, застосували насильство, яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілої ОСОБА_11 , що виразилось у звязуванні її рук та ніг, а також нанесенні двох ударів долонею по обличчі, чим спричинили останній тілесні ушкодження, та відкрито викрали належне їй майно, а саме: 13 000 євро, що згідно курсу НБУ станом на 22 лютого 2017 року становило 370 431, 10 грн.; 1 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 22 лютого 2017 року становило 40 563,75 грн.; 3 900 гривень; пляшку коньяку Айпетрі вартістю 130 грн.; пляшку лікеру Амаретті вартістю 240 грн.; пляшку вермуту Мартіні вартістю 300 грн.; мобільний телефон марки Самсунг вартістю 400 грн.; мобільний телефон марки Філіпс вартістю 500 грн.; годинник на шию позолочений з пластинами вартістю 1 000 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 417 464,85 грн.

24 лютого 2017 року о 23.00 год. ОСОБА_7 було затримано.

25 лютого 2017 року ОСОБА_9 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, характеру вчинення злочину, а також тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 , а саме: позбавлення волі від 7 до 10 років у випадку визнання його винним у даному кримінальному провадженні, існують ризики, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших підозрюваних, а також знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Поряд з цим, слідчий суддя, враховуючи також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 вважається несудимим, має постійне місце проживання та реєстрації, у якого на вихованні перебуває неповнолітня дитина, стан його здоровя та обєктивні обставини кримінального провадження, прийшов до висновку, що останньому слід визначити розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необгрунтованою та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 змінити на домашній арешт у певний період доби по місцю його постійного проживання.

Зокрема, зазначає, що ні у клопотанні слідчого, ні прокурором у судовому засіданні не доведена недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які могли б запобігти можливим ризикам, вказаним у клопотанні слідчого, що відповідно до ч. З ст. 176 ч. 4 ст. 194 КПК України є підставою відмови у задоволенні такого клопотання.

Слідчим суддею у своїй ухвалі також не наведено будь-якого обґрунтування про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який б міг запобігти тим ризикам, що, на думку слідчого судді, мають місце.

Вказує, що усім тим можливо існуючим ризикам у кримінальному провадженні може запобігти запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 за адресою його постійного місця проживання та із застосуванням електронного засобу контролю.

Перебуваючи під вказаним запобіжним заходом, підзахисний, на думку адвоката, не зможе покинути своє постійне місце проживання цілодобово, а будь-які спроби будуть припиненні працівниками поліції через електронний засіб контролю. Більше того, звертаю увагу суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_7 до слідчого прибув самостійно і по першому виклику. Під час його затримання через захворювання та від отриманого стресу було викликано швидку медичну допомогу та діагностовано у нього гіпертонічний криз.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, стверджує захист, взагалі відсутній. Його існування слідчим суддею було визнано необгрунтовано, оскільки до моменту розгляду клопотання слідчого були проведені всі необхідні огляди та обшуки, в ході яких вилучені всі необхідні документи та речі, в тому числі обшук житла ОСОБА_7 , (24.02.2017р.).

Ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків та інших підозрюваних теж може бути нівельований при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Підозрюваний, перебуваючи під вказаним запобіжним заходом, не зможе незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, яка проживає за десятки кілометрів від можливого місця відбування підозрюваним ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо ризику можливого незаконного впливу на свідків, то вказаний ризик практично також відсутній. У кримінальному провадженні допитаний лише один свідок ОСОБА_12 , яка будь-яких показів проти підозрюваного ОСОБА_7 не дала. Вплив на інших підозрюваних у справі також виключається, оскільки всі вони перебувають під вартою (без визначення розміру застави) та будь-яких показань про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, не давали. Будучи під цілодобовим домашнім арештом, підзахисний не зможе незаконно виливати на свідка та інших підозрюваних.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відсутній. Слідчим у своєму клопотанні, а слідчим суддею у своїй ухвалі не вказується, яким іншим чином ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, а особливо зважаючи на застосування щодо нього домашнього арешту. Більше того, підзахисний на даний час лише сприяє розслідуванню, з`явившись на виклик до слідчого та надавши показання як підозрюваний.

Зазначає, що ризик можливого вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень теж відсутній. Слідчим разом із своїм клопотанням не надано будь-яких документів, які б достовірно свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має намір вчинити інше кримінальне правопорушення, готується до його вчинення тощо. Будучи під домашнім арештом, підзахисний не зможе вчиняти інших правопорушень.

Щодо тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення як підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вона згідно практики Європейського суду з прав людини не може бути єдиною підставою для позбавлення особи волі.

Крім того, слідчий суддя, на думку адвоката, постановивши свою ухвалу, також не в повній мірі врахував та неналежно оцінив і інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що було встановлено органами досудовою розслідування та слідчим суддею. За вказаною адресою останній проживає разом зі своєю дружиною у незареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Відповідні підтверджуючі документи були надані слідчому судді.

Крім того, в ході судового розгляду з наданих слідчому судді документів також було встановлено, що у ОСОБА_13 поганий стан здоров`я, він є інвалідом ІІІ групи (серкево-судині захворювання), часто скаржиться на погіршення свого стану здоров`я. Його перебування у мовах ізоляції від суспільства може згубно вплинути на його стан здоров`я, оскільки ОСОБА_7 потребує спеціальної дієти та періодичних медичних обстежень в спеціалізованих медичних закладах. Не працює, оскільки хворіє та є інвалідом. У зв`язку з цим отримує пенсію, за рахунок якої і живе. Вказані слідчим відомості про судимості відповідно до положень ч. 1 ст. 88 КПК України захист просить не брати до уваги.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що роль кожного із підозрюваних у справі не була розділеною. За участю потерпілої та підозрюваних не проводилось впізнання. Потерпіла не вказала на ОСОБА_7 як особу, що причетна до пограбування її будинку. Слідчим суддею залишено поза увагою та не надано оцінки показанням підозрюваного ОСОБА_7 , який вказав, що не причетний до вчинення грабежу.

Поряд з цим слідчий суддя до дослідження матеріалів кримінального провадження при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підійшов формально, не зазначивши своїх міркувань щодо представлених органами досудового розслідування доказів, не вказав на те, за допомогою якого саме доказу вважаються встановленими ті чи інші обставини кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000062 від 23 лютого 2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

24 лютого 2017р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 лютого 2017р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

26 лютого 2017 року старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського районного суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

26 лютого 2017р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 100 000 грн. та з покладенням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави відповідно до ч.4,5 ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави в сумі 100 000 грн. та покладенням на нього відповідних обовязків зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На об`єктивне переконання колегії суддів Апеляційного суду сукупність всіх даних дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного є безпідставними посилання захисника на необґрунтованість підозри.

Крім того, не підлягає задоволенню клопотання захисту про визнання недопустимими ряд доказів, на які він посилається у апеляційній скарзі, оскільки відповідно до ч.4 ст. 87 КПК України докази, передбачені ч.4 ст.87 КПК України, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від від 26 лютого 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 23 лютого 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , задоволено та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 21 квітня 2017 року із визначенням розміру застави у сумі 100 000 грн. та покладенням на нього обовязків у випадку її внесення, а саме: 1) зявлятися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; 2) не відлучатися із м. Тернополя, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; 4) утриматися від спілкування із підозрюваними ОСОБА_9 та Литвином, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання старшому слідчому СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 . Паспорт для виїзду за кордон, - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2