Справа № 675/686/17
Провадження № 1-кп/675/46/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" травня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника Служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації ОСОБА_9 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_10 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізяслава Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не одружений, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий
-22 березня 2010 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 1, 75, 76 КК України до 02 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;
-27 березня 2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 03 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;
-29 травня 2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4, 75, 76 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;
-14 березня 2013 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 297 ч. 2, 70, 71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі;
-28 жовтня 2016 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України до 02 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.
Плужне Ізяславського району Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, студент ІІ курсу Плужненського професійного аграрного ліцею, не працюючий, не одружений, житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий;
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в інше приміщення, за таких обставин.
В період з 10 по 12 листопада 2016 року в ході розмови ОСОБА_5 домовився з неповнолітнім ОСОБА_7 про викрадення трьох борін та стельваги з території господарства ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_3 . З цією метою ОСОБА_5 попросив ОСОБА_11 підвезти його та неповнолітнього ОСОБА_7 до господарства ОСОБА_4 , не повідомивши про намір вчинити крадіжку. Цього ж дня приблизно о 22 годині 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 гужовою підводою, яка належить останньому, приїхали в с. Хотень-І Ізяславського району Хмельницької області на вулицю Зелену і зупинились неподалік від господарства ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, з метою викрадення чужого майна зайшли на територію господарства ОСОБА_4 , проникли до господарського приміщення через не зачинені на запірні пристрої двері, звідки, керуючись корисливим мотивом, таємно, з метою власного збагачення викрали три ідентичні за розмірами 70 х 65 см та формою металеві борони, вартістю 190 грн. кожна на суму 570 грн. та одну металеву стельвагу, довжиною 1,5 м, діаметром 10 см, вартістю 140 грн., які належали ОСОБА_4 , чим завдали матеріальної шкоди потерпілій на суму 710 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого його злочину визнав повністю, суду показав, що ОСОБА_4 він знав раніше, оскільки по сусідству проживає сестра обвинуваченого. Восени 2016 року, точного числа ОСОБА_5 не пам`ятає, при спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_7 вони спільно вирішили здійснити крадіжку борін та стельваги з господарства ОСОБА_4 . У вечірній час на прохання ОСОБА_5 . ОСОБА_11 власною гужовою підводою завіз ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_7 у с. Хотень-І Ізяславського району Хмельницької області до господарства ОСОБА_4 . Про свої наміри вчинити крадіжку обвинувачені ОСОБА_11 не повідомили. ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_7 вільно зайшли на територію господарства ОСОБА_4 , оскільки воно не огороджено огорожею, через незамкнені на запірні пристрої двері зайшли в хлів, звідки таємно викрали належні потерпілій три борони і одну стельвагу: ОСОБА_5 взяв дві борони, а неповнолітній ОСОБА_7 борону та стельвагу. Викрадене гужовою підводою ОСОБА_11 завезли та продали ОСОБА_12 , а кошти витратили на власні потреби.
Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого його злочину визнав повністю, підтвердив покази ОСОБА_5 , дав суду аналогічні покази.
Крім визнання вини самими обвинуваченими, їх вина у вчиненні крадіжки підтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами.
Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що восени 2016 року зранку виявила, що з незамкненого на запірні пристрої хліва, розташованого на території її господарства викрадені три однакові борони та стельвага. Відразу з цього приводу вона до правоохоронних органів не зверталась, оскільки вважала, що винних осіб знайти неможливо. В подальшому ОСОБА_5 сам їй розповів про вчинену ним та неповнолітнім ОСОБА_7 крадіжку майна потерпілої. Потерпіла вказала, що в даний час матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі батьком неповнолітнього ОСОБА_7 .
Покази обвинувачених та потерпілої щодо місця вчинення крадіжки підтверджуються протоколом огляду місця події з фототаблицями від 10 грудня 2016 року, згідно якого крадіжку скоєно з господарського приміщення, розташованого на неогородженій території господарства ОСОБА_13 в с. Хотень-І Ізяславського району Хмельницької області.
Покази обвинувачених в частині використання для проїзду гужової підводи, яка належить ОСОБА_11 , підтверджується власноручною заявою ОСОБА_11 про добровільну видачу та дозвіл на огляд коня гнідої масті, гужової підводи, протоколом огляду зазначених коня та підводи з фототаблицями від 15 грудня 2016 року.
Постановою від 15 грудня 2016 року про визнання та приєднання речових доказів гужова повозка та кінь гнідої масті визнані речовими доказами, згідно розписки передані на зберігання власнику ОСОБА_11 .
Покази обвинувачених про те, кому вони збули викрадене, підтверджується власноручною заявою ОСОБА_12 про добровільну видачу однієї металевої борони.
Постановою від 13 січня 2017 року про визнання та приєднання речових доказів металева борона розміром 70 х 65 см була визнана речовим доказом та передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області згідно квитанції № 281, попередньо була оглянута відповідно до протоколу огляду речових доказів з фототаблицями від 13 січня 2017 року.
Обставини та спосіб вчинення крадіжки підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 29 березня 2017 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, послідовно, несуперечливо, без будь-чиїх підказок та примусу розповідав та показував послідовність власних дій під час крадіжки.
Обставини та спосіб вчинення крадіжки підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 29 березня 2017 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 добровільно, послідовно, несуперечливо, без будь-чиїх підказок та примусу розповідав та показував послідовність власних дій під час крадіжки.
Вартість викрадених ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_7 речей визначена з висновку експерта № 1148т від 27 грудня 2016 року та довідки Кооперативного Підприємства «Кооперативно-заготівельний комплекс» № 2 від 13 січня 2017 року.
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, доведена. Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України.
Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, у скоєному розкаюється, характеризується негативно, раніше був засуджений за скоєння злочинів проти власності, належних висновків не зробив, під час іспитового строку вчинив новий злочин, та обставин справи, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. При визначенні строку покарання суд вважає за необхідне врахувати наявність у ОСОБА_5 невідбутого покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2016 року у вигляді 02 років позбавлення волі та застосувати правила ст. ст. 71, 72 КК України.
Приймаючи до уваги тяжкість покарання, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, однак ніде не працює, по місцю проживання характеризується негативно, схильний до зловживання алкогольними напоями та вчинення кримінальних правопорушень, вчинив нові злочини під час іспитового строку, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від суду, запобігти вчиненю нових кримінальних правопорушень та забезпечення виконання вироку.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, доведена. Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України.
Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, наявність дорослого підбурювача та співучасника кримінального правопорушення, умови життя та виховання неповнолітнього: склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батька до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , в ході судового розгляду встановлено не було.
Враховуючи особу обвинуваченого, котрий вину визнав повністю, у скоєному розкаюється, злочин скоїв вперше, характеризується посередньо, приймаючи до увагу стан здоров`я неповнолітнього, матеріально-побутові умови проживання неповнолітнього, стан індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 , те, що він являється напівсиротою, позбавлений материнського піклування, інформацію досудової доповіді фахівця з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Ізяславського районного сектору з питань пробації та обставини справи, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст. ст. 75, 104 КК України, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України для ефективного надання доступних програм та послуг сектором пробації.
Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_7 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_7 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази відповідно до п. 1, а саме майно, яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, підлягає конфіскації, інше майно підлягає поверненню власнику.
За таких обставин суд приходить до висновку, що речові докази у вказаному кримінальному провадженні підлягають поверненню власникам.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтвердженівитрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в рівних частках.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2016 року призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків 03 (три) роки 03 (три) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 .
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 131 грн. 94 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 131 грн. 94 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Речові докази: гужову повозку та коня гнідої масті, які перебувають на зберіганні ОСОБА_11 , повернути ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_3 ;
- металеву борону розміром 70 х 65 см, яка перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_3 .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя ОСОБА_1