АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/316/17 Справа № 202/6499/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002229, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпро, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
30 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК Українита призначено йому покарання два роки і шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року, у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на два роки і сім місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначив рахувати з 01 жовтня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу попереднього ув`язнення із 01 жовтня 2016 року до набранням вироком законної сили, залишив незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави кошти за рахунок проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 165 гривень.

Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 01 жовтня 2016 року близько 03 години 40 хвилин, знаходився біля будинку №79, який розташовано за адресою м. Дніпро, вул. Холодильна, де біля першого під`їзду побачив автомобіль марки ВАЗ 2110, д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та діючи умисно, повторно, таємно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливі мотиви та особисту зацікавленість, шляхом пошкодження пластикової решітки радіатора, відчинив кришку капоту та від`єднав клеми від акумуляторної батареї викрав з моторного відсіку акумулятор марки «Starta 12V 60Ам», ринкова вартість якого складає 944 гривень, який відніс та заховав позаду будинку.

Після цього обвинувачений ОСОБА_8 знову повернувся до автомобіля та шляхом розбиття скла задніх лівих пасажирських дверей автомобіля ВАЗ 2110, проник до його салону, де з торпедного відсіку витяг авто-магнітолу «Sony Xplod», чорного кольору, ринкова вартість якої складає 550 гривень, однак довести злочин до кінця та розпорядитись викраденим майном обвинувачений ОСОБА_8 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий на місці злочину власником вищевказаного автомобіля.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, звільнивши ОСОБА_8 з-під варти в залі суду. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вважає вирок суду незаконним, оскільки призначене покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особи. На його думку, судом при ухваленні вироку не враховано, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненому та має невиліковну хворобу. Зазначив, що судом при ухваленні вироку не враховано наявність у ОСОБА_8 невиліковної хвороби, яка позбавляє можливості останнього перебувати під вартою в рівних умовах з іншими засудженими.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційні вимоги, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за який його засуджено, при обставинах викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфікував за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Твердження захисника про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є безпідставними.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі посилається виключно на зазначені вище обставини, тобто мотивує незаконність вироку суду першої інстанції лише в частині призначеного покарання через його суворість. Інші обставини кримінального провадження захисник не оспорює, однак його апеляційна скарга містить вимоги призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України покарання із застосуванням ст.75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_8 з-під варти з зали суду.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, має не зняті та непогашені судимості, в період іспитового строку скоїв нове кримінальне правопорушення,який свою провину визнав повністю, у скоєному щиро покаявся, характеризується позитивно, хворіє на ВІЛ інфекцію, ІУ клінічна стадія, іммуносупресію, хронічний вірусний гепатит «В+С».

Доводи захисника про те, що судом при ухваленні вироку не враховано, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся у вчиненому, має невиліковну хворобу - є безпідставними, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку суд врахував ці обставини та відніс їх до пом`якшуючих ОСОБА_8 обставин.

З огляду на викладене, суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами ст.71,72 КК України, що зазначені обставини судом першої інстанції були перевірені належним чином, тому його рішення про призначення покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі, належним чином вмотивоване.

При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обгрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: