Ухвала
іменем україни
8 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 відносно ОСОБА_7 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Угринів, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 скасовано в частині застосування вимог ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі. Постановлено вважати, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Змінено зазначений вирок в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 було скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Як встановлено судом першої інстанції, 5 травня 2014 року близько 22 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення Народного дому, що по АДРЕСА_1 , під час суперечки, яка виникла між ним та його односельчанином ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки своїх дій і свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс удар молотком в лобну ділянку голови ОСОБА_8 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 порушує питання про скасування судового рішення апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невмотивованістю рішення суду апеляційної інстанції, щодо застосування районним судом при призначенні засудженому покарання ст. 75 КК України, а як наслідок невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу внаслідок м`якості. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
На касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 надіслав до суду письмові заперечення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав касаційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, думку захисника ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про те, що призначене районним судом, ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, районний суд, призначив йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, суд врахував, що він раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працює і має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків пенсіонерів, думку потерпілого, який просив засудженого суворо не карати. Крім того, судом було враховано щире каяття засудженого, добровільне відшкодування завданих збитків, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання засудженому. Також, судом враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання. Наведені обставини, за переконанням суду, свідчили про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

З таким висновком районного суду, колегія суддів касаційного суду погодитись не може, оскільки даний висновок не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Судом не було враховано з достатньою повнотою ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наслідки вчиненого засудженим, які виразились у виді непоправної шкоди здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років суд вправі прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Касаційний суд вважає, що суд вказаних вимог закону не дотримався та належним чином не мотивував своє рішення про застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, зокрема, у вироку не зазначено, які обставини справи і дані про особу дають підстави стверджувати про можливість його виправлення без відбування покарання з відповідним контролем за ним. Колегія суддів приходить до висновку, що враховані судом пом`якшуючи обставини хоча і були враховані судом при призначенні покарання засудженому, але носять лише формальний характер та суперечать вимогам ст. 65 КК України.

На зазначений вирок районного суду щодо ОСОБА_7 прокурором була подана апеляційна скарга, де порушувалось питання про скасування вироку районного суду у зв`язку з м`якістю призначеного засудженому покарання та постановлення свого вироку.

Апеляційний суд залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Мотивів на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, про необґрунтоване застосування до засудженого ст. 75 КК України в ухвалі не наведено. Тому, на думку колегії суддів, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказане, відповідно до ст. 438 КПК України є підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, м`якістю призначеного судом покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України, а тому ухвала апеляційної інстанцій підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно дослідити доводи скарги прокурора, дати їм належну оцінку та за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення ОСОБА_7 рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України слід вважати безпідставним, а покарання явно несправедливим унаслідок м`якості.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2