465/6173/16-к
1-кс/465/900/17
У Х В А Л А
судового засідання
03.07.2017 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши заяву представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у розгляді об`єднаних матеріалів кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002620 від 26.07.2016 року та за №0003467 від 28.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Представником потерпілої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді ОСОБА_5 у розгляді об`єднаних матеріалів кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002620 від 26.07.2016 року та за №0003467 від 28.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, покликаючись на те, що суддя ОСОБА_5 не може приймати участь у розгляді справи, оскільки впродовж тривалого часу судовий розгляд у даному кримінальному провадженні по суті не розпочався, розгляд справи затягується, учасники провадження своєчасно не повідомляються про дату судових засідань. Неодноразово, представниками потерпілих з різних підстав заявлялися відводи головуючому у справі судді ОСОБА_5 , що вказує на те, що суд (головуючий у справі суддя ОСОБА_5 ) не викликає довіри в учасників кримінального провадження, а відтак не може бути неупереджений, виходячи з принципів Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В своїй заяві представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вказує на наявність обставин неможливості участі судді ОСОБА_5 в даному кримінальному проваджені передбачених ст.75 КПК України.

В судове засідання суддя ОСОБА_5 подав заяву, згідно якої заявив собі самовідвід у зв`язку з тим, що потерпілі та їх представник неодноразово заявляють відвід судді, з підстав недовіри. Заявники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд повідомили, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) одного чи кількох суддів із складу суду або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведених суддів із заміною останніх іншими суддями або іншим складом суддів. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
У своєму рішенні по справі «Фельцман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року. п. 97).
Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи, про що йдеться у справах «Фей проти Австрії», «Морріс проти Об`єднаного королівства».
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським Судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66,69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
Враховуючи вищенаведене, дослідивши заяву про відвід та самовідвід, суд прийшов до висновку, що заявлений самовідвід судді ОСОБА_5 у розгляді об`єднаних матеріалів кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002620 від 26.07.2016 року та за №0003467 від 28.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України підлягає до задоволення, оскільки грунтується на вимогах ст. 75, 76 КПК України, в яких визначено підстави для самовідводу судді, а саме: може викликати у сторін обґрунтовані сумніви у неупередженості судді.
Керуючись ст.ст.76, 81 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

заявлений самовідвід суддів ОСОБА_5 у розгляді об`єднаних матеріалів кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002620 від 26.07.2016 року та за №0003467 від 28.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України - задоволити.
Об`єднані кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002620 від 26.07.2016 року та за №0003467 від 28.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст. 190 КК України справа №465/6173/16-к передати в канцелярію Франківського районного суду м.Львова, для визначення судді у порядку ч.3ст. 35 КПК України.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1