АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/188/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/189/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Шумського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року,

встановила:

Вказаним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше судимого:

- 14 червня 2016 року Шумським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

14 лютого 2017 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України остаточно визначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

22 березня 2017 року Шумським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України остаточно визначено 3 роки 5 місяці позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому за даною статтею покарання у вигляді 3 ( трьох ) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за даним вироком та вироком Шумського районного суду від 22 березня 2017 року остаточне покарання ОСОБА_7 визначено за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді 3 ( трьох ) років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, покарання відбуте за вироком Шумського районного суду від 22 березня 2017 року.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі м.Чортків Тернопільської області.

Долю речових доказів по справі вирішено.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави 351,84 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Згідно вироку суду, 29 грудня 2016 року близько 22 год. у ОСОБА_7 , який проходив повз будинок ОСОБА_11 , що знаходиться у с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки з житлового будинку ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел 29 грудня 2016 року близько 22 год. ОСОБА_7 зайшов на територію господарства ОСОБА_11 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження віконного скла дерев`яною полицею, проник до житлового будинку ОСОБА_11 ..

Надалі ОСОБА_7 усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав ДВД - плеєр вартістю 185 гривень, який належав ОСОБА_11 , жителю с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області та вийшов із території вказаного господарства, маючи таким чином можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинено збитків на суму 185 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання і постановити новий, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання 4 роки позбавлення волі та за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання 4 роки позбавлення волі. Свої вимоги мотивує невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, та ступеню його вини і тяжкості вчиненого правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор також вказує, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст.72 КК України щодо порядку зарахування у строк відбування покарання терміну перебування в установах попереднього ув`язнення, а тому просить його зарахувати при постановленні нового вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить суд зменшити йому покарання до 3 років позбавлення волі, стверджує, що повністю виправився і обіцяє не вчиняти більше адміністративних і кримінальних правопорушень.

Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_12 , які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого-задовольнити,

прокурора, який підтримала подану апеляційну скаргу з доповненнями та просив скасувати вирок суду,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Щодо доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання, а прокурора про його м`якість, то вони є безпідставними.

Встановлено, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також, суд першої інстанції врахував як обставину, що обтяжує покарання, наявність рецидиву злочинів, на який вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим, суд обґрунтовано, взявши до уваги відомості про особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, те, що потерпілий просив суд не карати обвинуваченого як обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для призначення покарання згідно санкції інкримінованої статті в розмірі, що наближений до мінімального.

Також, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_7 був засуджений 22 березня 2017 року і вироком Шумського районного суду йому було призначено остаточне покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

Таким чином, за вироком який оскаржується, призначене обвинуваченому за сукупністю злочинів остаточне покарання є більшим на один місяць, а тому підстави для пом`якшення покарання, як того просить обвинувачений ОСОБА_7 , в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду і призначеного ОСОБА_7 покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого в цій частині.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 був взятий під варту 14 лютого 2017 року згідно вироку Кременецького районного суду і з того часу залишався у слідчому ізоляторі для участі в слідчих діях та судових розглядах кримінальних проваджень відносно нього.

Враховуючи зазначене та відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України і ч.5 ст.72 КК України, в редакції на час вчинення ОСОБА_7 злочину, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Вказаних вимог закону в оскарженому вироку не дотримано, а вказано лише про зарахування ОСОБА_7 покарання відбутого за попереднім вироком Шумського районного суду від 22 березня 2017 року.

Отже, суд першої інстанції безпідставно не зарахував обвинуваченому у строк відбування покарання його попереднє ув`язнення, що є підставою для зміни вироку в цій частині та зарахування цього строку по день набрання вироком законної сили, а тому апеляційну скаргу прокурора в цій частині слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року N838-VIII, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вказаним вироком термін його утримання в установі попереднього ув`язнення з 14 лютого 2017 року по 05 липня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2