Справа № 466/2107/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/762/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №466/2107/16-к про обвинувачення ОСОБА_6 ч.1 ст.121 КК України., з участю
прокурора ОСОБА_7
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 25 травня 2017 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Вільногірськ Дніпропетровської області, не працюючу, одружену, що має на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судиму, останній раз - 14 листопада 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на три роки позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та встановленням іспитового строку терміном три роки; 23 травня 2013 року іспитовий строк скасовано та направлено у виправну колонію для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі; 22 квітня 2014 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 на підставі ст.83 КК України звільнена від відбування покарання до досягнення дитиною трирічного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано ОСОБА_6 частину невідбутого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року та визначено їй для відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі терміном два роки дев`ять місяців вісім днів.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 в строк відбування остаточного покарання за даним вироком строк її попереднього ув`язнення з 05 січня 2016 року по 25 травня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасовано та звільнено її з-під варти з зали суду у зв`язку відбуттям нею призначеного за даним вироком остаточного покарання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги управління охорони здоров`я Львівської міської ради 4316,79 грн. (чотири тисячі триста шістнадцять гривень сімдесят дев`ять копійок) витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 05 січня 2016 року приблизно о 01:30 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з своїм співмешканцем ОСОБА_11 , який виник на побутовому ґрунті та особливо неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення останньому тілесного ушкодження, нанесла один удар ножем у задню поверхню нижньої третини грудної клітки справа між лопаткою та середньою паховою лініями, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №19/16 від 18 січня 2016 року тілесні ушкодження у вигляді рани задньої поверхні грудної клітки на рівні 6-го міжребер`я справа по лопатковій лінії, яка проникає в плевральну порожнину, та ускладнилась правобічним гемопневмотораксом. Рана утворилась від дії колючо-ріжучого предмету, могла бути спричинена 05 січня 2016 року від удару ножем або іншим подібним гострим предметом, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

На даний вирок перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну такого в частині призначеного покарання.

Слід вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на два роки дев`ять місяців. В решті вирок залишити без зміни.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

З вироку вбачається, що судом першої інстанції на підставі ст.71 КК України призначено ОСОБА_6 остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців 8 днів, що суперечить положенням ст.73 КК України та правовому висновку, наданому Верховним Судом України щодо застосування ст.73 КК України у кримінальній справі №5-154кс15.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції не дотримався загальних засад про порядок і межі призначеного покарання, якими зобов`язаний керуватися суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні. Вказані засади викладені в ч.1 ст.65 КК України, зі змісту якої вбачається, що суд при призначенні покарання зобов`язаний врахувати всі положення Загальної частини цього Кодексу, які пов`язані з призначенням покарання.

В даному випадку суд першої інстанції повинен був остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в роках та місцях, а після цього зарахувати останній у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, який відповідно до співвідношення, визначеного ч.5 ст.72 КК України, становить два роки дев`ять місяців вісім днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок в частині призначення остаточного покарання ОСОБА_6 змінити, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що ж до доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає такі безпідставними.

Відповідно до положень ст.73 КК України, строки покарання обчислюються в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 двох років позбавлення волі. І лише при складанні покарань на підставі ч.1 ст.71 КК України за даним вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року, остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі терміном два роки дев`ять місяців вісім днів, що не суперечить положенням ст.73 КК України.

Таким чином неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що зазначається в апеляційній скарзі, допущено не було.

Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 25 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4