Справа № 453/439/17
№ провадження 1-кп/453/106/17
В И Р О К
іменем України
21 липня 2017 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

та потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 17.04.2017 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , котрий належить батькам його колишньої дружини, у ході конфлікту із потерпілим ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому по лівому вусі один удар рукою, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, умисно кидав камінням у потерпілого ОСОБА_5 .. У результаті вказаних дій обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта № 35 від 20.04.2017 року тілесні ушкодження у вигляді саден на правому вусі та лівому коліні, синців на грудях ліворуч та лівій руці, які утворився від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею і є легким тілесним ушкодженням.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 17.04.2017 року в обідню пору приїхав до житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживають його на даний час уже колишня дружина з двома дітьми, а також батьки дружини. Враховуючи те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, останні вчинили з ним сварку, на що він обурився і, в силу неприязних стосунків з ними, а особливо із своїм колишнім тестем потерпілим ОСОБА_5 , умисно наніс йому удар рукою по лівому вусі, а після цього кидав у нього камінням по голові та тілі. Зазначив, що він усвідомлював наслідки, які можуть спричинити потерпілому удари від каміння, однак був розлючений, а також п`яний, у зв`язку з чим не міг себе стримати. На даний час він зрозумів значення своїх дій, при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить призначити йому покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обтяжуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також відносно особи похилого віку.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем колишнього фактичного проживання разом із сім`єю у с. Труханів Сколівського району Львівської області, на ОСОБА_6 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності і судимостей не має, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює і не має стабільного заробітку, як і ту обставину, що обвинуваченому уже оголошувалась підозра у кримінальному провадженні № 0000043 у встановленому порядку у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_5 , а зазначене кримінальне провадження ухвалою суду від 17.03.2017 року було закрите у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

З урахуванням наведених обставин, а також майнового стану обвинуваченого, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт на максимальний термін, визначений санкцією зазначеної статті, оскільки уже мав місце один факт нанесення обвинуваченим тому ж потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень, котрий потерпілим останньому було пробачено, а провадження у справі закрито, а також в силу наявності кількох обтяжуючих вину обвинуваченого у даному кримінальному провадженні обставин для призначення йому покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Міру покарання у виді громадських робіт на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1