Cправа № 750/289/17
Провадження № 1-кс/750/45/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2017 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2016 року слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000215 від 23.09.2016 року,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 30.12.2016 року слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000215 від 23.09.2016 року, яку він отримав 04.01.2017р., в якій просить вказану постанову слідчого скасувати. В обґрунтування скарги у ній зазначено, що оскаржувану постанову слідчого скаржник вважає передчасною, винесеною з порушенням порядку збирання доказів та надання їм правової оцінки, посилається на те, що слідчим не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, хоч і було допитано свідків, слідчим не надано правильної оцінки діям допитаного в якості свідка ОСОБА_7 , слідчим в оскаржуваній постанові встановлено, що дії ОСОБА_7 щодо надання різних показань у кримінальних провадженнях хоча формально і містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 КК України, проте через малозначність не становлять суспільної небезпеки, оскільки зазначені дії жодним чином не вплинули та не могли вплинути на ефективність, повноту та об`єктивність здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити, послався на те, що закриття даного кримінального провадження є передчасним, так як не встановлено, в якому саме кримінальному провадженні ОСОБА_7 надав неправдиві показання, не зібрані всі необхідні докази, слідчий надав неправильну оцінку діям, визнавши їх малозначними, не встановивши, чи отримані від продажу автомобіля гроші є використаними на власні потреби чи втраченими або викраденими, що має суттєве значення для проваджень, в яких надавалися вказані свідчення.

В судовому засіданні слідчий проти задоволення скарги заперечувала, вважаючи, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, бо ОСОБА_7 не мав умислу на заволодіння грошовими коштами, ні автомобіль, ні грошові кошти речовими доказами не визнавалися, зазначила також, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не встановлено, як саме зникли кошти, що має значення для кримінальних проваджень, але встановити, що вини витрачені не вдалося, вважає, що ОСОБА_7 надав неправдиві показання саме у кримінальному провадженні №0000040, що на її думку, підтверджується поясненнями ОСОБА_7 , який в даному кримінальному провадженні лише опитувався.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що постанова слідчого законна та обґрунтована, ОСОБА_7 надавав неправдиві показання у кримінальному провадженні № 0000040 та спочатку у кримінальному провадженні № 0000083, в частині того, що отримані від продажу автомобіля кошти витратив на власні потреби, а потім, у кримінальному провадженні № 0000083, яке розслідується за ч.1 ст.190 КК України, та в якому він також є процесуальним керівником, ОСОБА_7 надав показання, що ці кошти він втратив або у нього їх викрали, у кримінальному провадженні № 0000040 він показань з цього приводу не змінював протягом всього строку розгляду провадження та ухвалення вироку суду, також пояснив, що у даному кримінальному провадженні достеменно не встановлено, чи втрачено було грошові кошти або викрадено, чи витрачено на власні потреби ОСОБА_7 , вважав, що ця обставина не впливає на досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0000040 та № 0000083.

Заслухавши доводи скаржника, представника скаржника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали у провадженні за скаргою, приходжу до наступного висновку з такого.

В провадженні ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 23.09.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Постановою від 30 грудня 2016 року слідчий ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 закрив вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Зазначена постанова слідчого має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким слідчий повинен надати належну правову оцінку, що випливає зі змісту ч.2 ст.9 КПК України.

Крім цього, згідно п.2 ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого як процесуальний документ має бути вмотивованою, тобто містити відомості про зміст обставин у даному кримінальному провадженні, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що слідує зі змісту ст.84 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, копія якої докладена до скарги, в ході досудового розслідування встановлено, що 23.09.2016р. до Чернігівської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 стосовно надання свідком ОСОБА_7 завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні № 0000083. Відомості за вказаним фактом 23.09.2016р. було внесено до ЄРДР за № 0000215 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий послалася на допит свідка ОСОБА_3 , відповідно до свідчень якого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000040 надав показання, що гроші за проданий автомобіль ОСОБА_3 він витратив на власні потреби, а у кримінальному провадженні № 0000083, порушеному за ч.1 ст. 190 КК України, надав свідчення про те, що гроші від продажу автомобіля, належного ОСОБА_3 він загубив або у нього їх було викрадено; письмові пояснення ОСОБА_7 , з яких слідує, що той 27.12.2014р. продав на авторинку машину ОСОБА_3 , хотів гроші передати співробітникам СБУ як доказ злочинного наміру ОСОБА_8 , та вважає, що гроші у нього були викрадені або випали з кишені, після звернення ОСОБА_7 з відповідною заявою до працівників СБУ про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не вказав працівникам СБУ про факт втрати грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля ОСОБА_3 , та зазначив, що останні витратив на власні потреби, оскільки боявся, що йому не повірять та вирішать, що у нього був умисел на виконання злочинного наміру ОСОБА_8 щодо організації вбивства ОСОБА_9 ; вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016р. у кримінальному провадженні № 0000040, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.27, ч.1 ст.14, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування слідчим було встановлено, що ОСОБА_7 в ході судового розгляду кримінального провадження № 0000040 та під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 дав неправдиві показання щодо того, що гроші, отримані ним від продажу автомобіля ОСОБА_3 , витратив на власні потреби, проте, слідчий неправдивими показаннями визнає саме показання ОСОБА_7 щодо факту витрачання цих коштів на власні потреби, без відповідного обґрунтування слідчим такого висновку та без посилання на відповідні докази, вважаючи в судовому засіданні єдиним доказом цього відомості, отримані від опитаного ОСОБА_7 .

Крім того, безпосередньо слідчим, як слідує із змісту оскаржуваної постанови, не встановлено, які саме показання щодо того, куди поділися грошові кошти, отримані ним від продажу автомобіля ОСОБА_3 , ОСОБА_7 надавав саме у кримінальному провадженні №0000083, оскільки відомості про це, та посилання на докази, що це підтверджують, у постанові відсутні.

Слідчим зазначено про те, що даючи неправдиві показання свідок боявся, але залишено поза увагою положення ст.63 Конституції України, відповідно до якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також положення ч.2 ст.385 КК України, відповідно до якої не підлягає кримінальній відповідальності особа за відмову давати показання під час провадження досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Також слідчим, виходячи із змісту оскаржуваної постанови, встановлено, що дії ОСОБА_7 щодо надання різних показань у кримінальних провадженнях містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, проте слідчий закрив кримінальне провадження, посилаючись на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Зазначене формулювання є протирічним та неналежно мотивованим.

Висновок слідчого про те, що дії ОСОБА_7 щодо надання різних показань у різних кримінальних провадженнях через малозначність не становлять суспільної небезпеки, оскільки не вплинули і не могли вплинути на ефективність, повноту та об`єктивність здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000040 та № 0000083 не містить відповідного правового обґрунтування, а отже є лише припущенням слідчого.

Таким чином, встановивши, що в діях ОСОБА_7 фактично наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.384 КК України, слідчий закрив кримінальне провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, при цьому не встановив, які саме свідчення ОСОБА_7 давав у кримінальному провадженні №0000083, не встановив з посилання на відповідні докази, які саме із свідчень та надані в якому кримінальному провадженні є достовірними, а які неправдивими, належним чином не обгрунтував малозначність такого діяння та в цілому винесену ним постанову.

Зазначений вище комплекс слідчих та процесуальних дій не є виключним. За необхідності слідчий повинен вчинити і інші дії, необхідність у яких виникне під час досудового слідства.

За наведеного вище, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є не повною мірою мотивованим та обгрунтованим, оскаржувана постанова не свідчить про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження, а отже скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0000215 скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1