Справа № 524/9381/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівці Октябрського району Приморського краю Російської Федерації, ргомадянина України, що має неповну середню освіту, закінчив 9 класів школи-інтернату с. Бабан Уманського району Черкаської області, офіційно не одруженого (проживає однією сім`єю з громадянкою ОСОБА_5 та неповнолітньою дитиною), не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-12.05.1994 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 81; ч. 3 ст. 140; ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Відбував у Божковській ВК (№16) загального режиму відбування покарання м. Полтави. Звільнився 12.07.1997 по закінченню строку покарання;

-24.11.1998 року тим же судом за ч. 3 ст. 81; ч. 3 ст. 140; ч. 1 ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відбував у Старобабанівській ВК (№92) Черкаської області суворого режиму відбування покарання Черкаської обл.. Звільнився 27.09.2001 року умовно-достроково із застосуванням ст. 52 КК України з не відбутим строком покарання в 1 рік 3 дня;

-19.08.2004 року (в редакції 2001 р.) тим же судом за ч. 1 ст. 122; ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 121; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 309; ст. 70, ст. 72 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Відбував у Старобабанівській ВК (№92). Звільнився 27.11.2010 році на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком покарання у 11 місяців 3 дня з встановленням адміністративного нагляду строком 1 рік;

-29.08.2011 року тим же судом за ч. 3 ст. 185; ст. 395; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Відбував у Старобабанівській ВК (№92). 14.02.2014 року, за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області, переведений у Комсомольську ВК (№136) послабленого режиму відбуття покарання до подальшого відбуття покарання строком 1 рік 2 місяці 13 днів. Звільнився 13.08.2014 року умовно-достроково за ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.08.2014 року з не відбутим строком покарання 5 місяців 26 днів. Відповідно до положень ст. 89 КК України, судимість не погашено,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07.09.2014 року, близько 21:25 год., ОСОБА_4 , діючи з прямим злочинним умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків під час сварки з ОСОБА_6 , перебуваючи на майданчику крильця до входу у під`їзд № 2 буд. АДРЕСА_3 , використовуючи саморобний кухонний ніж із дерев`яним руків`ям коричневого кольору, який приніс з собою, наніс тичковий удар ножем у напрямку від себе в область лівої половини грудної клітини ОСОБА_6 , в результаті чого завдав останньому тяжкого тілесного ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини (рана якого розташована в області 5-го міжребер`я по середнє-ключичній лінії зліва), з пошкодженням лівої легені, яке ускладнилось лівобічним гемопневмотораксом, та шоком тяжкого ступеню.

Також, 07.09.2014 року, близько 21:25 год., обвинувачений ОСОБА_4 діючи з прямим злочинним умислом, перебуваючи навпроти крильця входу до під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків під час сварки наніс ОСОБА_6 два дотикові удари саморобним кухонним ножем із дерев`яним руків`ям коричневого кольору, який приніс з собою, в область шиї, що призвело до падіння потерпілого на коліна, чим завдав останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: різаних ран на правій боковій поверхні шиї з переходом на передню поверхню шиї, на лівій боковій поверхні шиї. Після цього, під час перебування ОСОБА_6 в стоячому положенні на колінах, ОСОБА_4 , обійшовши та ставши з боку спини ОСОБА_6 , умисно наніс два удари саморобним кухонним ножем в область спини потерпілого, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді колото-різаних ран на спині в проекції лівої лопатки, в міжлопатковій ділянці.

Далі, обвинувачений обійшов потерпілого і став перед його обличчям, та, коли останній піднявся з колін, наніс йому два дотикові удари в область шиї, по одному дотиковому ударі в область лоба та обличчя, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: різаних ран на лобі зліва, на підборідді.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно, і пояснив, що він, дійсно вчинив інкриміновані йому злочини у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений вчинив інкриміновані йому злочини і його дії слід кваліфікувати:

за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного нанесення тяжкого тілесного ушкодження, та за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів суд виходить з наступного.

Обвинуваченим вчинено два умисних злочини проти здоров`я особи, якими завдано тяжких наслідків здоров`ю потерпілого. Вчинені обвинуваченим злочини відповідно до ст. 12 КК України належать: за ч. 1 ст. 121 КК України - до тяжких злочинів, за ч. 2 ст. 125 КК України до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений неодноразово судимий. На час вчинення злочинів мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. На обліку у наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, враховуючи його поведінку до вчинення злочинів, з якої убачається, що він не має бажання стати на шлях виправлення, але з урахуванням даних про його особу, з яких убачається, що він проживає однією сім`єю з громадянкою ОСОБА_5 та неповнолітньою дитиною, яка хворіє на ВІЛ-інфекцію, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, пов`язане з позбавленням волі в межах мінімальної санкції більш тяжкої статті, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.08.2011 року обвинувачений засуджений за ч. 3 ст. 185; ст. 395; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 13.08.2014 року умовно-достроково за ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.08.2014 року на невідбутий строк покарання 5 місяців 26 днів.

Враховуючи те, що інкриміновані обвинуваченому злочини вчинені ним в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання на підставі ст. 81, ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим та невідбутої частини покарання попереднім вироком.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.11.2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який обчислюється з 10 листопада 2016 року. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року). За таких обставин, зарахуванню до строку відбування покарання ОСОБА_4 підлягає строк попереднього ув`язнення з 10 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне відносно останнього залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,

призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.08.2014 у виді 5 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 22 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 10 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ - металевий предмет з плоским широким лезом клиновидної форми та дерев`яним руків`ям коричневого кольору, зовні схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, на поверхні знищити відповідно до чинного законодавства.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Автозаводський районний суд міста Кременчука.

Головуючий: ОСОБА_1