Справа № 572/440/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого Сарненським районним судом за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на № роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 26.10.2016р. звільненого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 19.12.2016р. приблизно о 21год. 30хв. перебуваючи поблизу гуртожитку Сарненеського професійного аграрного ліцею по вул. Ярослава Мудрого, 4, в м.Сарни, з метою заволодіння ноутбуком, повідомив неповнолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 неправдиву інформацію про свої можливості щодо встановлення програмного забезпечення на комп`ютерній техніці та запевнив останнього в тому, що володіє необхідними навиками та знаннями в цій сфері.

20 грудня 2016 року приблизно о 12 год. 00 хв. реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , отримав у останнього ноутбук марки «dell vostro v131», сер.№9 вартістю 4350 грнта сумку для ноутбука, вартістю 220 грн., якими розпорядився на власний розсуд спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 4570 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману за ч.1 ст.190 КК України.

Встановлені судом обставини повністю підтверджується наступними дослідженими доказами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, раніше не судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання відсутні, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ст.75 та 76 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з випробуванням та покласти відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації

2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та навчання;

3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя