Ухвала
іменем україни

29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувшив судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0001465 касаційну скаргу засудженого на вирок Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє за вироком від 12 липня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК до штрафу у розмірі 1020 грн,

засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20 квітня 2014 року близько 00.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів до ОСОБА_8 умисно з особливою жорстокістю вбив ОСОБА_9 .
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вищевказані судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та суворістю призначеного покарання. Вважає, що було порушено його право на захист під час вирішення питання про допит судово-медичого експерта для уточнення часу смерті потерпілого та оцінки показань свідка ОСОБА_8 , а також зазначає, що судове провадження розглядалося різними складами суддів. На думку скаржника при призначенні покарання у виді позбавлення волі не було враховано належним чином даних про його особу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, котрий частково погодився зі скаргою і просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 384 КПК суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Зі змісту цієї норми кримінального процесуального закону видно, що виконання судом вищевказаного зобов`язання не пов`язано з тим, чи роз`яснив прокурор обвинуваченому про таку можливість до передачі обвинувального акта до суду.
У постанові Верховного Суду України від 25 червня 2015 року № 5-111кс15 зазначено, що право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, закріплених у письмовій пам`ятці про права та обов`язки. Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права, і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Як видно з матеріалів судового провадження (зі змісту врученої ОСОБА_7 пам`ятки про права та обов`язки, а також технічного запису судового засідання), місцевий суд під час підготовчого судового засідання не роз`яснив обвинуваченому можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних (хоча ОСОБА_7 обвинувачувався у злочині, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі), а отже, суд порушив вимоги ч. 1 ст. 384 КПК. Не було роз`яснено вказаного права обвинуваченому й на початку подальших стадій судового розгляду.
Невиконання місцевим судом указаних вимог процесуального закону є його істотним порушенням та безумовною підставою для скасування судових рішень, адже, крім іншого, ставить під сумнів ухвалення судового рішення законним складом суду.
З огляду на вищевикладене вирок місцевого суду й ухвала апеляційного (оскільки цей суд залишив поза своєю увагою помилку суду нижчої ланки) не можуть залишатись у силі і на підставі ст. 438 КПК підлягають скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду належить з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів ретельно перевірити докази, надані сторонами, й ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення з дотриманням прав сторін.
Доводи, наведені в касаційній скарзі засудженого, можуть бути перевірені під час указаного розгляду кримінального провадження.
Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3