Ухвала
іменем україни

23 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Іршава Закарпатської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 громадянина України, раніше судимого:

30 травня 2001 року Перечинським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.3, 17 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 45 КК 1960 року, звільненого умовно-достроково з іспитовим строком 1 рік;

29 жовтня 2002 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 153 ч.2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі;

29 грудня 2009 року Личаківським районним судом м. Львова за ст. 309 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України умовно-достроково з іспитовим строком 1 рік;

15 жовтня 2012 року Самбірським міським судом Львівської області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 22.11. 2014 року на 11 місяців 1 день,

засуджено за ч.4 ст. 407 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Згідно вироку суду 10 грудня 2015 року солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та вимогами Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування, вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилився від виконання обов`язків військової служби до 16 годин 40 хвилин 21 грудня 2015 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця в умовах особливого періоду.

21 грудня 2015 року солдат ОСОБА_6 , усвідомивши власну протиправну поведінку, повернувся до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2016 року вирок місцевого змінено.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в апеляційному суді. Вказує на неправильне застосування кримінального закону, а саме ст. 75 КК України, та допущене істотне порушення кримінального процесуального закону, оскільки ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів встановлених законом щодо призначення покарання.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Під час перегляду справи апеляційним судом, колегія суддів належним чином оцінивши всі обставини справи у сукупності, та даючи належу оцінку наявним обставинам, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також, врахувавши дані про його особу, зокрема те, що він є учасником АТО і приймав участь у бойових діях по забезпеченню територіальної цілісності держави, прийшла до обґрунтованого висновку, що по справі наявні достатні підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

Таким чином рішення суду апеляційної інстанції про зміну вироку місцевого суду та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є таким, що відповідає вимогам закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

Зважаючи на вищенаведене, судове рішення є законним і обґрунтованим, а тому колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-436 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3