Справа № 183/1632/16
№ 1-кп/183/460/16
В И Р О К
іменем України
27 грудня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

в присутності обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Петровське Луганської області, громадянки Російської Федерації з вищою освітою, пенсіонерки, розлученої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
05 січня 2016 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , від знайомого ОСОБА_8 , стало відомо, що на території домоволодіння за АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві власності, між її цивільним чоловіком ОСОБА_9 та сусідкою ОСОБА_6 , виник конфлікт через наявність спору щодо право на теля, яке перебувало в господарській будівлі на території зазначеного домоволодіння.

ОСОБА_5 направилася на територію домоволодіння за АДРЕСА_2 , де побачила ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які утримували один одного за верхній одяг, в результаті чого у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел 05 січня 2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_10 , діючи умисно, підбігла ззаду до ОСОБА_6 , правою рукою нанесла удар по правій щоці, після чого штовхнула її на землю, від чого ОСОБА_6 впала на землю, а ОСОБА_5 , утримуючи лежачу на землі ОСОБА_6 колінами, схопила її за волосся та вдарила головою об землю.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у виді садана на правій щоці, крововиливу та забійної рани на внутрішній поверхні губи зліва, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнала та показала, що 05 січня 2016 року близько 17.00 години вона перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де проводила ремонті роботи, тому попросила свого чоловіка ОСОБА_9 привезти з домоволодіння за АДРЕСА_2 пісок. Останній разом з ОСОБА_8 взяли тачку та направилися до зазначеного домоволодіння, яке розташоване навпроти. Через деякий час вона почула, що її кличе ОСОБА_8 , який повідомив, що на території домоволодіння за АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт, тому вона одразу вибігла на місце події, де побачила лежачого на землі ОСОБА_9 , якому ОСОБА_6 наносила численні удари ногами по тулубу. Остання була взута у зимове взуття, з великою силою наносила ОСОБА_9 удари по тулубу, той благав про допомогу, оскільки не міг самостійно піднятися з землі. Вона почала відтягувати ОСОБА_6 від свого чоловіка, який напередодні переніс важку операцію, тому був обмежений у вільному пересуванні, внаслідок чого вона разом з ОСОБА_6 впали на землю, де продовжили з`ясовувати виниклий конфлікт. В цей час на територію домоволодіння зайшов онук ОСОБА_6 ОСОБА_11 , який почав погрожувати їй фізичною розправою за допомогою великою дерев`яної палки, вона почала вимагати від нього залишити територію її домоволодіння та забрати свою бабцю від них. Обвинувачена наполягала на тому, що не наносила потерпілій умисні тілесні ушкодження, остання оговорює її, оскільки тривалий час проживала в її сім`ї, однак через зловживання алкогольними напоями, була помічена у крадіжці майна, тому, в такий спосіб, намагається уникнути від відповідальності.

На підтвердження встановлених в судовому засіданні обставин, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в суді, судом були досліджені наступні докази:

-допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання про те, що вона дійсно деякий час проживала на території домоволодіння за АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , останній вона допомагала по господарству, в тому числі в сараї зазначеного домоволодіння тримала і свою худобу. Між нею та ОСОБА_5 напередодні виник спір з приводу набуття права на теля, а 05.01.2016 року приблизно о 17.00 годині до неї прийшов ОСОБА_8 та попросив відкрити будівлю сараю, що розташований на території домоволодіння за АДРЕСА_2 . Коли вона прийшла на територію зазначеного домоволодіння, на ньому перебував ОСОБА_9 , який тримаючи в руках топор, почав відбивати замок на дверях, вимагати відкрити їй сарай та віддати теля. Вона підійшла до сараю, відштовхнула ОСОБА_9 та залишалася утримувати двері. В цей момент на територію домоволодіння за АДРЕСА_2 вбігла ОСОБА_5 , яка ззаду нанесла їй удар правою рукою по правій щоці, від якого вона повернулася, ОСОБА_5 штовхнула її в плече, внаслідок чого вона впала на землю, а остання, утримуючи її колінами, схопила за волосся та декілька разів ударила головою об землю. Її побиття припинив ОСОБА_8 , який весь цей час перебував поруч з ОСОБА_12 ;

-допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала суду показання про те, що 05 січня 2016 року ввечері вона перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 та почула на вулиці крики, внаслідок чого вийшла на подвір`я та побачила, що біля сараю, що знаходиться на території домоволодіння за АДРЕСА_2 стояла ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 кидався на неї з топором та вимагав відкрити сарай. В той момент, коли ОСОБА_9 відштовхнув від сараю ОСОБА_6 на територію домоволодіння забігла ОСОБА_5 , яка нанесла удар рукою по обличчю ОСОБА_6 і та впала, подальші події вона не побачила, оскільки забігла до свого помешкання. В цей момент до них приїхав онук ОСОБА_6 , якому вона повідомила про події, які спостерігала у своєму дворі, останній одразу направився на територію домоволодіння за АДРЕСА_2 , а через деякий час вона бачила, як до домоволодіння ОСОБА_6 проїздила швидка допомога;

Послідовні, взаємопов`язані показання потерпілої під час їх допиту в судовому засіданні не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, узгоджуються між собою та з показаннями свідка ОСОБА_13

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що 05.01.2016 року ввечері він на прохання ОСОБА_5 повинен був привезти пісок з території домоволодіння за АДРЕСА_2 , однак по дорозі вирішив забрати у ОСОБА_6 теля, яке утримувалося останньою на території домоволодіння за АДРЕСА_2 . Задля цього він попросив ОСОБА_8 допомогти йому. Перебуваючи на території домоволодіння за АДРЕСА_2 , він почав відбивати навісний замок з сараю, а ОСОБА_6 почала на нього кидатись, тому він попросив ОСОБА_8 покликати ОСОБА_5 остання прибігла на територію домоволодіння за АДРЕСА_2 та допомагала йому піднятися, він не бачив, як ОСОБА_5 наносила удари ОСОБА_6 ;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що 05.01.2016 року ввечері ОСОБА_9 попросив його допомогти привезти пісок з території домоволодіння за АДРЕСА_2 , а потім він вирішив забрати теля, тому він попросив ОСОБА_6 відкрити сарай. Між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 впав на землю та попросив його покликати ОСОБА_5 на допомогу. Після цього він залишався за територією домоволодіння за АДРЕСА_2 , однак чув як сперечалися між собою ОСОБА_5 та ОСОБА_6

- 05.01.2016 року о 19.00 годині від ОСОБА_6 було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 59);

- у відповідності до акту судово-медичного обстеження № 4 ОСОБА_6 була оглянута судово-медичним експертом 06.01.2016 року, останній виявив у потерпілої тілесні ушкодження у виді садна на правій щоці, крововилив та забійну рану на внутрішній поверхні губи зліва, що відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися 05.01.2016 року (а.с. 61);

- у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 26/Е від 14.01.2016 року, при експертизі потерпілої у останньої виявлено тілесні ушкодження у виді садна на правій щоці, крововилив та забійну рану на внутрішній поверхні губи зліва, що відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися 05.01.2016 року, кількість та локалізація тілесних ушкоджень дозволяє припустити їх утворення в результаті не менше двох травматичних дій (а.с. 62);

- 02.02.2016 року біля приміщення відділення СМЕ Новомосковської ЦРЛ з потерпілою був проведений слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_6 показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с. 63-66);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 87/1/Д підтверджується, що виявлені при експертизі потерпілої тілесні ушкодження у виді садна на правій щоці, крововиливу та забійної рани на внутрішній поверхні зліва могли утворитися при механізмі вказаному ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту (а.с. 67);

Слід звернути увагу, що в ході проведення слідчого експерименту потерпіла показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_5 , її показання в цій частині узгоджуються з показаннями, даними в судовому засіданні.

При цьому обвинувачена протягом судового розгляду наполягала на недопустимості доказів у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що слідчий ОСОБА_14 та експерт ОСОБА_15 сфальшували докази у кримінальному провадженні через сімейну залежність. Судом встановлено, що слідчий експеримент проводився в приміщенні Новомосковського відділення СМЕ слідчим ОСОБА_14 , а проведення судово-медичної експертизи було доручено експерту ОСОБА_15 . Судом було з`ясовано що останні являються сином та батьком відповідно, однак встановлені обставини не являється підставою для відводу експерта, а відповідно і для недопустимості зібраних на стадії досудового розслідування доказів.

Таким чином, оцінивши всі докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 є встановленою, її дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої про те, що у неї не було умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, а вона діяла з метою оборони свого чоловіка ОСОБА_9 , і розцінює такі показання, як обрану позицію захисту.

Дійсно, відповідальність за ч.1 ст.125 КК України настає лише в тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяне легке тілесне ушкодження.

Відсутність достатніх даних про реальне суспільно-небезпечне посягання з боку потерпілої, яке обвинувачена не могла б відвернути в обстановці, що склалася, її дії були спрямовані на продовження конфлікту, при якому потерпіла вже була позбавлена можливості залишити територію домоволодіння за АДРЕСА_2 . Таким чином, дії обвинуваченої розцінюються судом, як такі, що спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, тобто складають суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.125 КК України.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не спростовують обставини, встановлені в ході судового розгляду, показання цих свідків не узгоджуються між собою в деталях, які не спростовують наявність умислу у ОСОБА_5 на спричинення невизначеної шкоди потерпілій, також показання цих свідків не узгоджуються з показаннями самої обвинуваченої, показання цих свідків в частині отримання тілесних ушкоджень потерпілою при падінні були зафіксовані в ході проведення слідчих експериментів з кожним зі свідків окремо (а.с. 68-69, 71-72). Експерт при проведенні судово-медичних експертиз зробив висновки про те, що ні свідок ОСОБА_8 , ні свідок ОСОБА_9 не розкрили механізм утворення у потерпілої виявлених тілесних ушкоджень (а.с. 70,73). Крім того судово-медичний експерт у своєму висновку № 187/Е/Д від 10.03.2016 року дійшов до переконання, що локалізація виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень виключає можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілої з висоти власного зросту (а.с. 69). Таким чином, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з урахуванням їх особистих стосунків, розцінюються судом, як надумані.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачена скоїла злочин невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не була судима, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також думку потерпілої, виходячи з поняття покарання та його цілей, встановлених в ст.50 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченій у виді штрафу. Саме такого покарання буде достатньо для виправлення засудженої та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн. (а.с. 22-24), який вона підтримала в ході судового розгляду, мотивуючи свій позов, що неправомірними діями обвинуваченої завдано шкоду її здоров`ю. Протягом тривалого часу вона змушена захищати своє порушене право, звертаючись до правоохоронних органів та суду, що порушило її звичний спосіб життя.

Вирішуючи позов в частині визначення розміру відшкодування спричиненої майнової шкоди, суд, з урахуванням вимог ст.ст. ч.3 ст. 23, 1167 ЦК України, а також з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, якою передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, приходить до висновку, що позов ОСОБА_6 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1