Справа № 639/3105/15-к
Провадж. № 1-кп/639/87/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верх Дуброво Білоярського району Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, на підставі ст.89 КК України не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України, суд,
встановив:
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, однак судове засідання відкладається через неявку потерпілих і свідків, ризики, які були враховані судом при обранні зазначеної міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисником та обвинуваченим заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, з урахуванням того, що в судове засідання не з`являються потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідки сторони обвинувачення, розгляд справи за їх відсутності є не можливим, обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час з 17.01.2015 року перебуває під вартою, з часом погіршився стан його здоров`я, обвинувачений має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, крім того, прокурором не підтверджені ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи під домашнім арештом може чинити тиск на потерпілих та свідків, які, через їх неявку, неодноразово зривають судове засідання по справі.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши думку учасників процесу, прокурора який заперечував проти задоволення клопотання захисту посилаючись на його необґрунтованість та наявність ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.177 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав клопотання адвоката, дослідивши матеріали кримінальної справи суд приходить до наступних висновків.
Згідно реєстру матеріалів справи вказана вище міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого обрана слідчим суддею 17.01.2015 року.
В процесі розгляду судом справи, ухвалою від 15.03.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_5 була змінена міра запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів за ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України, за які кримінальним законом визначено покарання від 5 до 8 років та від 4 до 6 років позбавлення волі, відповідно.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 на підставі ст.89 КК України не засуджений, до моменту арешту працював, має постійне місце реєстрації та мешкання в м.Харкові, страждає на ряд захворювань, а саме згідно довідки МСЧ «ХУВП №27», ОСОБА_5 хворіє на хронічний гастродуоденіт, гепатохолецистит, хронічну виразкову хворобу шлунка, всі хвороби у фазі загострення.
Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України»
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти [7]. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя [21, с. 98]. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується [22, с. 335].
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» [25, c. 282] і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.
Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.
Судове засідання по справі неодноразово відкладалось через неявку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які належним чином повідомлялись судом про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились про причини неявки суд не повідомляють.
Вжитими судом заходами місце знаходження потерпілих по справі не встановлено.
Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не є виправданим.
Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, стан його здоровя, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана неявкою в судове засідання потерпілих, свідків, суд вважає, що на цей час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, із покладенням на нього відповідних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 331 КПК України, суд,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання сторони захисту - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою в ДУ «ХУВП №27» на цілодобовий домашній арешт за місцем фактичного мешкання, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатись з населеного пункту, де він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з будь-яким учасником даної кримінальної справи до закінчення її розгляду.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Визначити строк дії ухвали судді до 14 жовтня 2017 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для негайного виконання до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, якому негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала оскарженню не підлягає, виконується негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1