Справа № 307/1941/17
Провадження №1-кс/307/415/17
15 серпня 2017 року м. Тячів
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що, на його думку, досудове слідство в даному кримінальному провадженні проведено поверхово і не належно допитано свідка ОСОБА_4 , який був присутнім на місці події.
Крім цього не долучено до справи аудіозаписи щодо обставин події.
Прокурор та слідчий не скористалися своїм правом на участь при розгляді справи і на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися та будь яких заперечень проти скарги не надали.
Розглянувши скаргу, приходжу до наступного висновку.
За змістом ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України.
Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий зазначив, що у невідомої особи відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
З цих підстав, керуючись ст. ст. 110 , п.2 ч.1 ст. 284 КПК України ним прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. А відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.
Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, і тих , на які вказує скаржник, тобто щодо допиту свідка ОСОБА_4 та доручення до справи аудіо запису. Принаймні суб`єктом оскарження не надано обґрунтування відмови в цьому. А тому прийняте рішення про закриття даного кримінального провадження є передчасним.
Крім того, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з встановленням відсутності складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, слідчий в резолютивній частині не вказав якого саме складу злочину( статтю, частину) та в діях якої особи, оскільки заявник вказував на особу- ОСОБА_5 .
З урахуванням наведеного є підстави вважати, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі і постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1