Справа № 190/2195/16-к
Провадження №1-кп/190/15/17
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2017 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/190/15/17 (ЄРДР №0001224) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має неповну середню загальну базову освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.12.2006 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 14.06.2007 року тим же судом за ст.185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 22.12.2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 14.01.2015 року тим же судом за ст.190 ч.2, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 два роки, якому запобіжний захід не обирався, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.09.2016 року приблизно о 21год 00хв у ОСОБА_4 , який знаходився на проспекті Перемоги в м.П?ятихатки Дніпропетровської області, раптово виник умисел на таємне викрадення будь - якого чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є незаконною, ОСОБА_4 впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно проник, перелізши через бетонний паркан, на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_4 вийняв з криниці, розташованої поруч з будинком на території домоволодіння АДРЕСА_2 , водяний електричний насос «Ручеек -1» вартістю 630 грн., після чого завернув його в куртку, в яку був одягнений та вийшов з території вказаного домоволодіння, завдавши потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди на загальну суму 630 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №108 від 10.11.2016 року, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Повторно 01.11.2016 приблизно о 07год 00хв ОСОБА_4 , знаходячись навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , вирішив таємно викрасти будь-яке чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є незаконною, ОСОБА_4 впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно проник, перекусивши за допомогою принесених з собою заздалегідь плоскогубців, металеву сітку рабицю (огорожу) на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направлено на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_4 підійшов до приміщення гаражу, розташованого поруч з жилим будинком на території домоволодіння АДРЕСА_3 , та взяв звідти велосипед марки «Аист» синього кольору вартістю 1530 грн., після чого вийшов з території вказаного домоволодіння, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1530 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №111 від 16.11.2016 року, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за обвинувальним актом за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до сховища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому розгляді обвинувачений свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, відмовившись від дачі показань відносно себе за ст.63 Конституцією України.

Крім того обвинувачений відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем. Також ОСОБА_4 в судовому розгляді підтримав свою заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим зрозуміло, добровільність подання вказаних заяв та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні.

Прокурор проти заяв обвинуваченого не заперечував.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовий розгляд не з`явились, до суду надано заяви від кожної потерпілої про проведення судового розгляду без їх участі, матеріальних претензій до обвинуваченого потерпілі не мають.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з цим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до сховища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який під час іспитового строку вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, при цьому визначивши остаточне покарання у відповідності з положеннями ст.ст.71,78 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2015 року у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України, в т.ч. іншої міри покарання, суд не вбачає. При цьому суд зазначає, що до суду під час судового розгляду не надано будь-яких медичних документів щодо неможливості відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за станом здоров`я чи інших підстав.

Оскільки запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу з підстав наявності ризиків невиконання обвинуваченим обов`язків до суду в порядку ст.184 КПК України під час судового розгляду не заявлено та судом в порядку ст.ст.193,194 КПК України не розглядалося, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, запобіжний захід не обирався, речові докази згідно із ст.100 КПК України слід залишити потерпілим.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.71,78 КК України ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2015 року у виді одного місяця позбавлення волі остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ водяний електричний насос «Ручеек-1», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній.

Речовий доказ велосипед марки «Аист» синього кольору, який знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1