Справа № 192/542/17
Провадження № 1-кп/192/100/17
В И Р О К
Іменем України
"19" травня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000251, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петриківка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має неповну середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є інвалідом, раніше судимого:

1.)25 грудня 2000 року Солонянський районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2.)13 грудня 2001 року Солонянський районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

3.)29 вересня 2003 року Солонянський районним судом Дніпропетровської області за ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4.)22 жовтня 2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2006 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 27 днів;

5.)17 жовтня 2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

6.)02 лютого 2012 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнений 29 жовтня 2012 року по відбуттю покарання;

7.) 31 серпня 2016 року Солонянський районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2017 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з метою реалізації даного умислу наніс йому один удар металевою монтировкою (ключем), яку тримав в правій руці, в ліву тім`яну область голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної області голови, що за своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості та такі, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше як три тижні (21 день).

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав та своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Показав, що в квітні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він приїхав до с. Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області купити монтировку та інші запчастини. Десь о 01 год. ночі він прийшов до ОСОБА_7 в її будинок в АДРЕСА_2 , з метою позвати його колишню співмешканку ОСОБА_8 , до дому щоб та доглядала їх спільну дитину. Але побачивши ОСОБА_6 він, на ґрунті ревнощів, завдав йому один удар по голові монтировкою, яку тримав в руках. Після цього побачивши кров він припинив свої дії.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні показав, що десь у квітні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він перебував у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Десь о 00 год. 30 хв. він вирішив піти до дому, і коли вийшов на подвір`я на нього напав ОСОБА_3 , який вдарив його по голові, він відчув сильний біль і втік з місця події.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням відсутністю обставин справи, що пом`якшують покарання, наявністю такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк у межах санкції ч. 2 ст.125 КК України, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року, тому, у відповідність до ч. 3 ст. 78 КК України, суд вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, слід керуватись ч. 1 ст. 71 КК України, та частково приєднати до покарання призначеного за цим вироком невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року, яке складається з двох років обмеження волі.

Що стосується запобіжного заходу, у виді особистого зобов`язання, застосованого до обвинуваченого ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року, строком дії до 23 червня 2017 року, то суд вважає, що враховуючи, що учасники судового провадження мають можливість оскаржити ухвалений вирок в апеляційному порядку, тому з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у випадку апеляційного оскарження вироку строк дії запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили (а.с. 22-23).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді двох років шести місяців обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з дня початку його фактичного виконання.

Дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , обраного ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року у виді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1