Справа № 301/1726/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора - ОСОБА_5 , розглянув апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іршавського районного суду від 19.10.2016 року в кримінальному провадженні за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою , розлучений, непрацюючий, раніше судимий:

- 05.12.2003 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2,ч.3 ст. 185, ч.3 ст.289 КК України із застосуванням вимог ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ст.71,72,81 КК України визначено остаточне покарання 10 років 3 місяці позбавлення волі;

- 21.01.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

- 01.12.2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік,

визнаний винним у скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці .

На підставі ст. 71 КК України до покарання , призначеного за даним вироком , частково приєднано не відбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання обвинуваченого 18.04.2016 року.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_6 17.04.2016 року приблизно о 07:00 годині , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю останньої в кімнаті вищевказаного будинку, діючи умисно, з корисливих спонукань , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки Леново А-319, вартістю 950 гривень , чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, просить змінити вирок Іршавського районного суду від 19.10.2016 року в частині призначеного йому покарання та пом`якшити призначене покарання. Звертає увагу суду на те, що він свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Крім того, вказує на те , що на даний час його стан здоров`я погіршився і він хворіє на туберкульоз.

Судом апеляційної інстанції належним чином та своєчасно повідомлено обвинуваченого про час та місце слухання справи. Заяв обвинуваченого ОСОБА_6 про бажання брати участь у судовому засіданні на адресу апеляційного суду не надходило. Судом ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який вважає апеляційну скаргу захисника безпідставною , а призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром справедливим , перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин , зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і нікім із учасників кримінального провадження не оскаржуюються. Діяння обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання , призначеного за новий злочин , а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається , що ОСОБА_6 має постійне місце проживання. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, як особа , що зловживає алкогольними напоями (а.с.38).

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставиною , що його обтяжує рецидив злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, його наслідків, наявність обтяжуючої покарання обставини та обставин, що його пом`якшують , дані про його особу та попередню соціальну поведінку, зокрема й ті, на які вказується в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до переконання , що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції його від суспільства й не вбачає підстав для пом`якшення йому покарання.

Суд першої інстанції при визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків дотримався вимог ч.4 ст. 71 КК України.

Крім того , як вбачається з вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2016 року ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Вважати призначене покарання явно несправедливим немає підстав. Доводи апелянта слід визнати необґрунтованими.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408 , 418-419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.10.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у покарання строк попереднього ув`язнення , починаючи з 18.04.2016 року по 16.01.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом трьох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: