465/1707/15-к
1-кп/465/184/17
У Х В А Л А
судового засідання
24.02.2017 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінального провадження №0000607 від 05.03.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з освітою середньою, працюючого головою ВП ВОСТ, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У Франківському районному суді м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000607 від 05.03.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

26 лютого 2014 року близько 19.50 години, ОСОБА_7 перебуваючи біля входу в критий ринок ринку «Привокзальний», що по вул. А.Горської,2 у м. Львові, умисно наніс два удари кулаком в праву лопатку та потиличну ділянку ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 347 від 12.03.2014 у ОСОБА_5 при обстеженні її лікарями травмпункту №2 м.Львова, 1-ї міської поліклініки м.Львова у лютому 2014 року встановлено діагноз: «забій м`яких тканин, гематоми потиличної ділянки та шийного відділу хребта правої лопаткової ділянки» та вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від ударів рукою 26 лютого 2014 року та відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 , своїми умисними діями, вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинений ним 26.02.2014 року злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження та дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України. Просить клопотання задольнити.

Судом обвинуваченому роз`яснені наслідки закриття справи за вказаними підставами, обвинувачений погоджується на закриття справи на підставі ст.49 КК України.

Потерпіла та її представник у судовому зсіданні не заперечували проти звільненя ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України

Прокурор у судовому зсіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, з дня вчинення злочину минуло понад два роки, перебіг давності не зупинявся, не переривався, у зв`язку з чим ОСОБА_7 можливо звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000607 та обговоривши заявлене клопотання, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення з наступних підстав:.

Зі змісту пункту 1 частини 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У відповідності до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.3 ст.288 КПК України).

Відповідно до ст. 44 КК України, яка передбачає правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, особа, яка вчинила злочин, звільняється судом від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 49 КК України передбачені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України, відсутні, перебіг давності не зупинявся, не переривався.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» а саме абзацу 5 пункту 2: при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Відповідні роз`яснення містяться й у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", де зазначено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" 23 грудня 2005 року роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності заст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, з дня вчинення злочину минуло більше двох років, обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України, відсутні, наслідки закриття справи за підставами ст. 49 КК України судом роз`яснені, обвинувачений погодився на закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави згідно ст. 49 КК України.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Згідно п. 7 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03,1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
У разі закриття справи із звільненням особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається й підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Отже потерпіла має право на відшкодування моральної і іншої шкоди, яке за нею зберігається і може бутиреалізоване у встановленому процесуальним законом порядку.

А тому, при звільненні ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього не з реабілітуючих обставин, суд вважає, що слід цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілу права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288, 314, 372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її проголошення

Суддя ОСОБА_1 .