Справа № 727/9598/16-к
Провадження № 1-кп/727/74/17
ВИРОК
МЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого, судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю учасників судового процесу:

сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

сторони захисту:

- захисника ОСОБА_8

- обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, залі судових засідань № 3 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням №0002946 від 06.11.2016 р. по обвинуваченню: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гвоздівці Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше неодноразово судимого, за останніми вироками: - від 10.03.2016 Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді виправних робіт - 200 годин; - від 28.09.2016 Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.3 ст.185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, - ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 05.11.2016 біля 21.20 год. перебуваючи в приміщенні гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи таємно, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, з вищевказаного приміщення викрав болгарку, марки «Makita», вартістю 1500 грн. десять відрізних дисків для болгарки по металу фірми «LugaAbrasiv», загальною вартістю 180 грн. та паперову липку стрічку, вартістю 10 грн.; після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1690 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ст. 185ч.2 КК України визнав частково; в наданих показаннях вказував на те, що умислу на вчинення крадіжки він не мав; пояснив, що дійсно 05.11.2016 року у вечірній час він пішов до гаражу своїх сусідів ОСОБА_10 і побачивши, що гараж відчинений, зайшов до нього і знаючи, що син потерпілої в нього колись взяв болгарку і не повернув, вирішив також з приміщення гаражу щось взяти і забрав з собою болгарку іноземного виробництва, кілька відрізних дисків для болгарки по металу і скотч. Вказував в показах, що мав намір усі ці речі повернути потерпілій, у разі якщо б йому були повернуті його речі. Пояснив, що в скоєному щиро кається, просив його суворо не карати.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, його вина у скоєнні інкримінованого йому злочину - крадіжки, повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими під час судового провадження доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду в порядку вимог ст. 353 КПК України, під присягою надала показання про те, що на початку листопада місяця минулого року, точної дати не пам»ятала, день тижня була субота. На подвір»ї її будинковолодіння горіло світло, коли вона вийшла у вечірній час на вулицю дати їжу собаці і повертаючись до будинку, почула стук в гаражі, який не був зачинений на замок та коли ближче підходила до гаражу, з нього хтось вибіг. В цей час з будинку вийшов її син і разом вони оглянути приміщення гаражу, виявили відсутність болгарки, марки «Makita», вартістю 1500 грн. десяти відрізних дисків для болгарки по металу фірми «LugaAbrasiv», загальною вартістю 180 грн. і відсутність скотчу. Син в людині яка тікала з гаражу впізнав ОСОБА_9 їх сусіда. Викрадені речі були знайдені на виїзді за полем. Пояснила, що вона в ОСОБА_9 ніколи нічого не позичала і не брала. Чи якісь речі в ОСОБА_9 позичав її син їй не було відомо. Вказувала в показах що усі викрадені речі їй було повернуто та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має.

Аналогічні показання в судовому засіданні надав і свідок ОСОБА_11 , який пояснив, що він у вечірній час доби працював в гаражі за місцем свого проживання АДРЕСА_4 та коли з нього вийшов гараж був закритий зсередини, зовні на замок не зачинений; пішов до будинку. Через деякий проміжок часу почув крик і вийшов на подвір»я і відкривши ворота гаражу побачив ОСОБА_12 , в руках якого була болгарка і диски. ОСОБА_9 одразу почав тікати в сторону полігону. Сказавши матері викликати поліцію, він побіг за обвинуваченим, однак не наздогнав. Коли приїхали працівники поліції, він надав пояснення; в показах вказував, що ніяких речей у ОСОБА_9 він не брав і не позичав. За викрадені в них речі болгарку, диски і скотч було повернуто його матері грошовими коштами.

Вищенаведені докази повністю узгоджуються і з відповідно дослідженими письмовими доказами, в рамках кримінального провадження №0002946 від 06.11.2016 р. зокрема: - витягом з ЄРДР від 06.11.16, який підтверджує реєстрацію кримінального провадження № 0002946 від 06.11. 2016 року (т.2 а.с. 1);

- протоколом від 05.11.2016 року про прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с. 5);

- протоколом огляду місця події від 05.11.16, а саме гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , з актом про застосування службової собаки та фото таблицями, а також заява потерпілої ОСОБА_13 про надання дозволу на проведення огляду у приміщенні (т.2 а.с. 7 11);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 2012-к від 16.11.2016 року із довідкою про вартість проведення експертизи (т. 2 а.с. 21 37)

- протоколом добровільної видачі та огляду від 06.11.16, згідно якого ОСОБА_9 добровільно видав 10 відрізних дисків ріжучих по металу та паперовий скотч, викрадених з гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (т.2 а.с. 38);

- протоколом огляду предметів з фототаблицями від 07.11.17 десяти кругів ріжучих по металу та паперової липкої стрічки (т.2 а.с. 39 42);

- протоколом від 24.11. 2016 року проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 згідно якого останній показав і розповів обставини вчинення ним крадіжки речей належних потерпілій з гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , з фототаблицями (т.2 а.с. 90 95).

Таким чином, виходячи з досліджених доказів по справі в їх сукупності, у суду немає підстав не довіряти показанням як потерпілої ОСОБА_14 , свідка, так і показам ОСОБА_9 , оскільки вони добуті в установленому законом порядку.

Судом в засіданні було роз'яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Вимогами ч. 1 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення; в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

Суд всебічно дослідивши усі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності та сукупності наданих доказів з точку зору їх взаємозв»язку, вважає, що стороною обвинувачення доведено пред»явлене обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 185 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з'ясувати його вік, стан здоров'я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім'ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнає його щире каяття у вчиненому і сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема те, що останній неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, про що свідчить довідка УІАЗ ГУНП в Чернівецькій області та копії вироків (т.2. а.с. 71 - 78), вину у вчиненому визнав, в ході розгляду справи змінив своє відношення до пред»явленого йому обвинувачення, розкаявся, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно (т.2 а.с. 67); розлучений, на утриманні має неповнолітню дитину; офіційно не працює; є особою молодого віку, завдану злочином матеріальну шкоду потерпілій відшкодував, претензій матеріального і морально характеру до ОСОБА_9 потерпіла не заявила, про що свідчить надана нею заява про відсутність претензій майнового характеру до ОСОБА_9 у звязку з відшкодуванням завданої кримінальним правопорушенням шкоди; обвинувачений не значиться на обліку в психіатричній лікарні (т.2 а.с. 64), в наркологічному диспансері значиться на обліку з 2007 року (т.2 а.с. 63);

Судом, при призначенні покарання ОСОБА_9 враховується і думка потерпілої яка просила призначити останньому не суворе покарання; відношення обвинуваченого до скоєного; а саме те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив в період не погашеної і не знятої судимості; з дослідженого в засіданні копії вироку від 28.09. 2016 року Шевченківського районного суду м. Чернівці, який набрав чинності (т.2 а.с. 75,76) вбачається, що останнього було засуджено за ч. 3 ст. 185, із застосуванням ст. 69 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі; в скоєному обвинувачений розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а тому, суд вказані обставини визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з врахуванням наведеного вище, особи обвинуваченого, вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в мінімальних межах санкції даної статті.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_9 згідно з вироком від 28.09.2016 року було засуджено Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст.. 69 КК України та призначенням покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі; вказаний вирок набрав чинності і був звернутий до виконання; ОСОБА_9 було затримано згідно протоколу 07.11. 2016 року.

На підставі ухвали суду від 05.12.2016 року було зобов»язано ДУ Чернівецька виправна установа № 33 до закінчення розгляду справи не етапувати ОСОБА_9 в місця позбавлення волі, у зв»язку із розглядом даного кримінального провадження.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне застосувати правила вимог ст. 71 КК України

Таким чином, обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини що пом»якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, вищенаведені дані про винну особу, дають суду підстави вважати, що перевиховання і виправлення ОСОБА_9 є не можливим без ізоляції від суспільства.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. Отже, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Згідно вимог ст.. 124 КПК України вирішити питання щодо процесуальних витрат.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_9 заявлено клопотання про зарахування йому в строк покарання термін попереднього ув»язнання за вироком Шевченківським районним судом м. Чернівці від 28.09. 2016 року. Вислухавши по заявленому клопотанню думку учасників судового кримінального провадження, прокурора, захисника, суд вважає, що клопотання не ґрунтується на законі і в його задоволенні слід відмовити, з підстав того, що вимогами ст.538, 539 КПК України чітко регламентовано порядок вирішення питань, пов»язаних із виконанням вироку, який набрав чинності. В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_9 звертався в порядку виконання вироку від 28.09. 2016 року, ухваленого Шевченківським районним судом м. Чернівці з подібним клопотанням і йому було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 367 - 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.09. 2016 року у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі і остаточно до відбування ОСОБА_9 призначити два роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбування засудженим ОСОБА_9 покарання обчислювати з 07.11. 2016 року, т.б. з дня фактичного його затримання.

Речовий доказ згідно постанови слідчого від 07.11. 2016 року десять відрізних дисків для болгарки по металу, паперову липку стрічку (скотч), що було добровільно видано ОСОБА_9 , переданих потерпілій ОСОБА_10 під розписку на зберігання, залишити їй за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 440,20 грн. по проведеній судовій дактилоскопічній експертизі (довідка про витрати (т.2 а.с. 21).

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілій по справі.

Суддя ОСОБА_1