21.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/766/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження №1-кп/205/611/16

21 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004669 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 30.04.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська року за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, з випробувальним строком один рік,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 30.12.2015 року, близько 17 години 55 хвилин, знаходячись у м. Дніпропетровську, біля залізно-дорожнього переїзду «178 км» селище Діївка 2, маючи намір на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та маючи намір на доведення даної інформації до органів влади здійснив виклик на номер спеціальної лінії «102» та повідомив про те, що залізно-дорожній переїзд станції «178 кілометр», с. Діївка-2, м. Дніпропетровська, замінований. 30.12.2015 року слідчо-оперативною групою Ленінського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області разом з рятувальним підрозділом 4 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, з метою фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме залізно-дорожнього переїзд «178» у селищі Діївка 2, м. Дніпропетровська, в ході якого будь-яких відомостей про мінування вказаного переїзду не виявлено. Також, проведено огляд мобільного телефону «Nokia» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; чорного кольору з білою кришкою та білими кнопками. Також оглядом встановлено, що зазначений телефон прилаштований на використання двох сім-карт. В одному з слотів містилась сім-картка ПрАТ «МТС Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 за допомогою якого ОСОБА_3 зателефонував по лінії «102» та завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху. В ході огляду встановлено, що саме з цього мобільного телефону здійснено виклик.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 259 КК України.

21 грудня 2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 259 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, характеризується з позитивної сторони. Враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин), особу підозрюваного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.259 КК України, у вигляді трьох років позбавлення волі.

Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку підозрюваному роз`яснені та зрозумілі.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_3 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Зазначив, що з прокурором, у присутності захисника, уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримав та просив затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, зазначив, що вона не суперечить вимогам КПК та інтересам обвинуваченого, укладалася у його присутності.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено в угоді.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; матеріалами кримінальним провадженням доводяться фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого;обвинувачений підозрюється у вчинені злочину середньої тяжкості; обвинувачений раніше судимий, характеризуються позитивно.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 259 КК України.

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст.374, 394, 474-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст.259 КК України, укладену 21 грудня 2016 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 30 грудня 2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 30 грудня 2015 року до дня набрання цим вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою.

Речовий доказ DVD-диск розмови оператора спецлінії «102» з ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд.
Суддя: ОСОБА_1