АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11кп/791/426/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за її апеляційною скаргою на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 травня 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Шотівка, Іванівського району, Херсонської області, з неповною середньою освітою, заміжню, маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2006 років народження, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючу судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін.

Початок строку відбування покарання зараховано з моменту затримання 10 жовтня 2014 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 2 500 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 3 161 грн. 23 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 10 жовтня 2014 року, близько 11 години 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті буд. АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_11 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи прямий умисел направлений на протиправне позбавлення життя останньої, нанесла їй один удар ножем в область лівої частини грудної клітини, чим заподіяла ОСОБА_11 тілесне ушкодження у виді шкіряної рани по середньо-пахвовій лінії зліва на рівні шостого міжребер`я, раневий канал з пошкодженням шкіряних покровів, м`язового шару, перикарду, та стінки лівого шлуночка з крововиливом у ліву плевральну порожнину (500 мл. крові) та порожнину перикарду (150 мл. крові), яке відповідно до висновку експертизи відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя від якого ОСОБА_11 померла на місці події.

Не погодившись з постановленим вироком, обвинувачена ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши їй покарання визначене судом першої інстанції, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про надмірну суворість призначеного покарання.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вона вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, активно сприяла його розкриттю та щиро розкаялась, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Просить суд з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання застосувати до неї положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити їй покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просили її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає її такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_11 , за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 115 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження, і ці висновки суду в апеляційній скарзі обвинуваченою не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, доведеності вини, правильності кваліфікації дій, які ніким не оспорюються.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що ж до доводів обвинуваченої про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винної, яка характеризується негативно, наявність обставини, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують, думку потерпілої.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , в силу ст. 89 КК України, є особою, яка не має судимості, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є інвалідом І групи, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Разом з тим, суд першої інстанції цілком слушно взяв до уваги те, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи наслідком якого стала смерть людини, за місцем проживання характеризується негативно, хоча і є особою, яка не має судимості, однак раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності і життя та здоров`я людини, завдану злочином шкоду не відшкодувала, проживає за рахунок випадкових заробітків та пенсії на утримання дитини інваліда, що з урахуванням даних про характеристику обвинуваченої викликає об`єктивні сумніви в її спроможності утримувати дітей.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано визнано, як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченої вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та констатовано відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 має відбуватись в місцях позбавлення волі, та з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, призначив покарання наближене до мінімального розміру визначеного санкцією частини статті за вчинення інкримінованого їй злочину.

У зв`язку з відсутністю необхідної сукупності обставин, які пом`якшують покарання, суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачена, а також ст. 75 КК України, суд першої інстанції не встановив, не встановлені такі дані і під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом її активного сприяння в розкритті злочину та щирого каяття не можуть бути взяті до уваги.

Так, активне сприяння у розкритті злочину, повинно здійснюватись добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Однак, матеріали кримінального провадження жодних відомостей про такі дії з боку ОСОБА_7 не містять, як і не містять даних про її щире каяття, оскільки як вбачається з матеріалів провадження остання свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала під тиском зібраних у провадженні доказів та викриттям злочинної діяльності працівниками міліції.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про призначення судом першої занадто суворого покарання та необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Дана норма закону діяла до її зміни Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, у зв`язку з чим строк попереднього ув`язнення в з вищевказаного розрахунку підлягає зарахуванню по 21 червня 2017 року..

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 була затримана 10.10.2014 року і в подальшому їй було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, що фактично і є датою початку її попереднього ув`язнення.

Зважаючи на викладене,у звязку з необхідністю застосуівання до ОСОБА_12 вимог ч. 5 ст. 72 КК України, оскаржуваний вирок підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 травня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , в порядку ст. 404 КПК України, змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 10.10.2014 року по 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: