АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/418/17 Справа № 203/5586/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0003503 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Вовчанське Васильківського району Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі. У відповідності до вимог ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК на останнього покладено відповідні обов`язки.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово - технічної експертизи №13/2.1,2.3-507 від 15 листопада 2016 року в сумі 1 100 грн. 50 копійок. Визначена доля речових доказів відповідно вимогам закону.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 29 жовтня 2016 в денний час, знаходячись по АДРЕСА_1 , вніс в первинний зміст знайденого ним посвідчення пенсіонера МВС України на ім`я ОСОБА_10 зміни, а саме: замінив фотокартку, підробив фрагмент відбитку печатки та змінив дату. Так, згідно висновку судово-технічної експертизи №13/2.1,2.3-507 від 15 листопада 2016 до первинного змісту реквізитів посвідчення пенсіонера МВС України № НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я « ОСОБА_10 », внесені наступні зміни: первина фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова: фрагмент відбитка круглої печатки на фотокартці нанесено саморобним способом шляхом малювання; на 2-й сторінці бланку посвідчення штрихи рукописних записів: «17» та «30» в графах: «з «…» та «М.П. «…», відповідно повторно наведені без зміни їх первинного змісту; на 2-й сторінці бланку в графах «з «…» …199…» та « ОСОБА_11 «…»…199…» первині дані частково видалені шляхом механічної підчистки та внесені нові рукописні записи із неодноразовим наведенням: «2014» та «2016» відповідно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 04 листопада 2016 приблизно о 08:20 год., перебуваючи в громадському транспорті трамвайного маршруту №12, в районі зупинки громадського транспорту «Центральний ринок «Озерка» по вул. Шмідта у м. Дніпро, достовірно знаючи, що не має права на безоплатний проїзд в міським пасажирському транспорті, з метою уникнення оплати послуг з перевезення пасажирів, пред`явив працівнику відділу контролю МКП «Дніпропетровський електротранспорт» пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , яке викликало у останнього сумнів, щодо його достовірності, після чого працівником відділу контролю в приміщенні Центрального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, в присутності двох понятих було проведено огляд посвідчення, яке в подальшому було вилучено.

Прокурор в апеляції просить вказаний вирок змінити в частині призначеного покарання та вважати засудженим ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі. Відповідно до вимог ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК на останнього покладено відповідні обов`язки.

Не оспорюючи доведеності вини у скоєному та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що судом першої інстанції призначено покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що обвинувачений щиросердечно у скоєному розкаявся, вину визнав повністю, обтяжуючі покарання обставини відсутні через, що вважає судом першої інстанції при призначенні покарання повинно бути застосовано положення ст. 69-1 КК і останнє не повинно перевищувати двох третин максимального строку передбаченого санкцією статті. Вважає, що суд невірно вирішив питання про міру покарання, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, чим порушив принцип індивідуалізації покарання.

Заслухав суддю доповідача, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію та просили вирок змінити, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія судді приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4ст.358 КК України підтверджується сукупністю наданих органом слідства належних та допустимих доказів, зібраних у ході судового слідства, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Суттєвих порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставою для скасування вироку колегія суддів не вбачає

Покарання обвинуваченому призначено в межах санкції інкримінованої статті з урахування ступеня тяжкості вчиненого, особи винного, повного визнання ним вини та щирого каяття.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання.

Як видно з вироку, суд першої інстанції згідно вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 : щире каяття та визнання вини, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлені, що давало право районному суду призначити покарання за правилами ст. 69-1 КК України.

Так, санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі до 2 років, за ч.4 ст. 358 КК у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі до 2 років.

Таким чином, максимальне покарання, призначене обвинуваченому з застосуванням ст.69-1, ст.70 КК України не повинно бути не більшим 1 року 4 місяців обмеження волі.

З урахуванням наведеного колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції всупереч встановленим вимогам не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме положення ст.69-1 КК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на підстав чого колегія приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 задовольнити

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання 1 рік 4 місяці обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК на останнього покласти відповідні обов`язки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3