Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/374/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000196 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, гр. України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 22.11.2013 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два ) роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за таких обставин.

04.01.2017 р. приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходився в приміщенні магазину «АТБ», який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 60, де на поличці побачив напій «Оболонь Джин-Тонік STRONG слабоалкогольний» ємністю 330 мл., горілку «Хдібний Дар Класичний» ємністю 1 л., дезодорант - антипресперант 50 мл. «Nivea Men невидимий захист», дезодорант 150 мл. «Axe dark Temptation» аерозоль, в цей час у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи мету наживи, з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії ніким не будуть помічені, ОСОБА_7 підійшов до полички з алкогольними напоями звідки взяв пляшку напою «Оболонь Джин-Тонік STRONG» слабоалкогольний 330 мл., вартість якої, згідно висновку експерта № 2 від 05.01.2017 року становить 17 грн. 50 коп., та пляшку горілки Хдібний Дар Класичний ємністю 1л., вартість якої, згідно висновку експерта № 2 від 05.01.2017 року становить 139 грн. 56 коп. Потім підійшов до полички з аерозолями звідки взяв дезодорант - антипресперант Nivea Men невидимий захист, вартість якого, згідно висновку експерта № 2 від 05.01.2017 року становить 32 грн. 75коп., та дезодорант Axe dark Temptation аерозоль, вартість якого, згідно висновку експерта № 2 від 05.01.2017 року становить 49 грн. 35 коп. Викрадене заховав під куртку.

Після чого ОСОБА_7 з вищевказаним майном пройшов повз касу, не розплатившись за товар направився до виходу з магазину, де був затриманий охороною магазину та добровільно віддав охоронцям викрадене.

ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а саме не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, оскільки був затриманий охоронцями магазину.

Суд кваліфікував діяння ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком прокурором у кримінальному провадженні була подана апеляційна скарга, в якій вона просить вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2017 року відносно ОСОБА_7 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У резолютивній частині виключити покладене на ОСОБА_7 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.
Зазначає, що не оспорюючи винність та кваліфікацію дій обвинуваченого, вирок підлягає зміні. Суд І інстанції ухвалюючи вирок, взагалі не зазначив мотивів та необгрунтував своє рішення щодо застосування до ОСОБА_7 додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органом пробації, чим допустив неправильне застосування закону, який не підлягав застосуванню, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, що в свою чергу є підставою для зміни вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, досліджені та оцінені судом, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, наведені у вироку, та ніким не оспорювались.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.
Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Як особа, ОСОБА_7 характеризується посередньо, працюючий, раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання судом не визнано.
Апеляційні доводи прокурора колегія суддів вважає обґрунтованими, тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні.
Так, згідно ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Положеннями ч.2 ст.76 КК України передбачено покладення додаткових обов`язків на таких осіб в тому числі і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Однак, суд першої інстанції ухвалюючи вирок взагалі не зазначив мотивів та не обґрунтував своє рішення у мотивувальній частині вироку щодо застосування до ОСОБА_7 додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зазначене допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, відповідно до статей 409, 413 КПК України, є безумовною підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За вказаних обставин вимоги прокурора про зміну вироку суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин, викладених в апеляційній скарзі, підлягають задоволенню, оскільки допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність може бути усунено шляхом зміни вироку при цьому не погіршуючи становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покладене на ОСОБА_7 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2