Справа № 376/404/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/727/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 05.07.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Таранівка, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, з початковою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:
05.12.1988 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 206 ч.3, ст.101 ч.1, ст.42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
10.10.1989 року Шосткинським міським судом Сумської області за ст.102 ч.2, ст.43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
30.06.2000 року Зарічним районним судом м. Суми за ст.140 ч.2, ст.141 ч.2, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі;
12.05.2005 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.296 ч.4, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі;
25.12.2006 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст.122 ч.1, ст.186 ч.2, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;
06.09.2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.186 ч.2, ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 25.01.2017 року до набрання вироком законної сили, -
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 30 грудня 2016 року близько 09 год. 30хв. ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи в приміщенні дитячого відділення Сквирської ЦРЛ за адресою: м.Сквира, вул. Київська, 12, Київської області, зайшов до приміщення ординаторської, де таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, з жіночої сумки ОСОБА_8 здійснив крадіжку жіночого шкіряного гаманця вартістю 397,60 грн., вакуумних навушників марки «Panasonic» вартістю 179,10 грн. та грошових коштів у сумі 108 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 684,70 грн.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить пом`якшити, призначене йому за вироком суду першої інстанції покарання.

Вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував добровільне повернення ним викрадених речей, а також те, що потерпіла немає до нього претензій.

Заслухавши суддю-доповідача,

обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, та просив пом`якшити, призначене йому покарання,

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок залишити без змін,

вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки встановлені фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризуються за місцем проживання посередньо, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, те що обвинувачений раніше неодноразово судимий, у тому числі і за корисливі злочини і на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі про призначення йому більш м`якого покарання.

Разом з тим, при визначенні початку строку відбування покарання судом першої інстанції допущена помилка, оскільки відповідно до наявних матеріалів справи ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні було затримано 25.01.2017 року і саме з цієї дати, на думку колегії суддів, ОСОБА_7 необхідно рахувати початок строку відбування покарання, а не з 12.04.2017 року, як зазначив суд першої інстанції у вироку.

Відповідно до положень ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, вирок Сквирського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині визначення початку строку відбування покарання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року ОСОБА_7 необхідно вважати зарахованим в строк відбутого покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.01.2017 року по 05.07.2017 року.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині визначення строку відбування покарання в порядку ч.2 ст.404 КПК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 25 січня 2017 року.

Вважати, що ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зараховано в строк відбутого покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.01.2017 року по 05.07.2017 року.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
(підпис)(підпис)(підпис)