Справа № 240/952/14-к
Номер провадження № 1-кс/240/10/17 р.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
захисника - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду смт.Олександрівка заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Олександрівського районного суду Донецької області ОСОБА_4 , як головуючому судді по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000940 від 23 серпня 2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився і мешкає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця за мобілізацією, водія-електрика інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата - за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України;
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Козирівка Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця контрактної служби військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 - за ч.4 ст.296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
26 січня 2017 року на електронну пошту суду надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Олександрівского районного суду Донецької області ОСОБА_4 , яка одноособово здійснює судове провадження у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.296 КК України.
Відвід судді ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що підставою для виникнення сумніву у її об`єктивності та неупередженості є порушення нею положень ч. 4 ст. 217 КПК України, а саме- виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 . Крім того, на підставі виділення в окреме провадження матеріалів розслідування суддею розглянута угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , зміст законності якої викликає питання. Умови угоди не відповідають вимогам ст. 474 КПК України, порушують права, свободи і інтереси обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Захист в судовому засіданні заперечував про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування і затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 з підстав, передбачених ч. 4 ст. 469 КПК України.
Відмова судді в прийнятті заперечення захисту про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 свідчить про неоправдані амбіції та упередженість судді. Таким чином, головуюча суддя ОСОБА_4 невзмозі об`єктивно та неупереджено розглядати кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав свою заяву про відвід судді ОСОБА_4 , яка, на його думку, невзмозі об`єктивно та неупереджено розглядати кримінальне провадження, тому просить відвід задовольнити і передати справу на розгляд іншому судді. Крім того, в судовому засіданні зазначив, що у вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 27.12.2016 року по справі № 240/950/16-к суддя ОСОБА_4 встановила винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а отже, у неї сформована позиція з приводу винуватості ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
Від судді ОСОБА_4 , якій заявлено відвід, надійшла заява, в якій вона просить розглянути дану заяву без її участі.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Вислухавши захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_3 та дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява захисника ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000940 від 23 серпня 2014 року не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 в своїй заяві про відвід судді і в судовому засіданні, як на підставу відводу судді ОСОБА_4 , посилається на те, що суддею неправомірно виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування, відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 , відмовлено в прийнятті заперечень захисту про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 , що свідчить про неоправдані амбіції та упередженість судді.
Доводи захисника обвинуваченого про неупередженість судді, не ґрунтуються на законі, оскільки незаконне виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , правомірність затвердження угоди про визнання винуватості та відмова у прийнятті заперечень захисту проти угоди про визнання винуватості, не може бути предметом розгляду при вирішенні заяви про відвід, оскільки законом визначений інший порядок перевірки обгрунтованості та законності прийнятого судом рішення .
У відповідності до глав 31, 32 та 33 КПК України, перевірка судових рішень є прерогативою судів апеляційної, касаційної інстанції, а також Верховного суду України.
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у постанові № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади", відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки
вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом…Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом судової справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.
Щодо посилань заявника на встановленість у вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 27.12.2016 року винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то вони не відповідають дійсності, оскільки судом взагалі не встановлювалась винуватість даної особи, а лише була затверджена угода про визнання винуватості з посиланням на беззаперечне визнання винуватості самим ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину.
Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини ( рішення «Газета «Україна-центр» проти України»), де зазначено, що в контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного, суд вважає, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про упередженість судді ОСОБА_4 за вказаних обставин є його особистою оцінкою, не містить доказів та обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді та її особистої заінтересованості в результатах розгляду кримінального провадження.
Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник, як на підстави відводу судді, не ґрунтуються на законі, не відповідають обставинам, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, у розумінні викладених в ст. 75 КПК України підстав, а тому його заява про відвід судді задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.75, 80, 81 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1