справа № 208/1572/15-к
№ провадження 1-кп/208/80/16
УХВАЛА
27 грудня 2016 р. м. Кам`янське
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 31.05.1996 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 81, ч. З ст. 140, ч.1 ст. 140, ч.1. ст.. 145, ч. З ст.193, ст. 42 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, вирок набрав законної сили 07.06.1996;
- 28.01.2000 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст, 140, ч.1 ст. І45,ч.1. ст. 42 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 2 роки суворого режиму із конфіскацією майна, вирок набрав законної сили 04.02.2000, звільнений 21.05.2001 із виправної колонії Полтавської області №9;
- 17.04.2002 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 185 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 3 роки, вирок набрав законної сили 02.05.2002, звільнений 23.01.2004 р. : Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області №21 на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2004 р., умовно дострокове звільнення, не відбутий строк 10 місяців 19 днів;
- 19.09.2005 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України вид покарання - позбавлення волі на строк 2 роки, на підстав ст. 71 КК України приєднати не відбутий строк до вироку від 16.05.2005 р. до відбуття 2 роки, 1 місяць позбавлення волі вирок набрав законної сили 04.10.2005 р., звільнений 27.12.2006 р. із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області №21 на підставі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення. невідбутий строк 7 місяців 11 днів;
- 05.04.2007 р. " Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст. 395, ст. 69 КК України, ви, покарання - штраф, вирок набрав законної сили 20.04.2007 р.;
- 07.11.2007 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України, покарання позбавлення волі на строк 5 років, на підстав ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання іспитовим строком 3 роки.
- 19.05.2009 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4. 3. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України, вид покарання позбавлення волі на строк 6 років, на підставі ст. 71 КК України приєднати не відбутий строк 1 рік до вироку від 07.11.2007 р., до відбуття 7 років позбавлення волі вирок набрав законної сили 01.09.2009 р. перегляд вирок 09.10.2013 р. Солонянським районним судом Дніпропетровське області, постанова на поставі ст. 82 КК України: невідбутий строк 2 роки 3 місяці 7 днів позбавлення волі замінити обмеженням волі у Дніпропетровській виправній колон №133. 23.12.2014 на поставі ст.81 КК України звільнений умовно-дострокове на невідбуту частину покарання 1 рік днів.
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, ч. 3 ст.185 КК України -
в с т а н о в и в :
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч. 3 ст.185 КК України
Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити з наступних підстав.
За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011р. визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно матеріалів судової справи ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської обл. від 01 листопада 2016 року було продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 грудня 2016 року.
Встановивши, що, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтоване необхідністю запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, і існування зазначених ризиків є об`єктивним і нічим не спростовано, суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватися від суду, спробам іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення; буде доцільним продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 350 КПК України, суд
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого по ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186, ч. 3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2017 року.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1