Деснянський районний суд міста Києва
Справа № 1-419/2010
ВИРОК

іменем України

07 травня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді - Кошової О.В.,

при секретарі - Дремлюженко Ю.М.,

з участю прокурора - Гаращенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресо: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 cm. 190 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 17.03.2010 року близько 15 години 55 хвилин, знаходячись біля торгівельного павільйону № 45, що по вул. Миропільській, 4 в м. Києві, умисно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою підійшов до знайомого ОСОБА_2

Реалізуючи свої злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_2, зловживаючи довірою, що виникла в результаті знайомства та дружніх відносин, під приводом здійснення дзвінка, переконав потерпілого у правильності та сумлінності своїх дій, заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_2, а саме: мобільним телефоном «Нокіа Е71», в комплекті з картою памяті на 2 Гб вартістю 3464 гривні, з сім картою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої були кошти в сумі 15 гри04 гривні.

Після чого, ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою винність, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав, покаявся, підтвердивши обставини вчиненого ним злочину. Зокрема підсудний пояснив, що 17 березня 2010 року, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_2 заволодів його мобільним телефоном марки «Нокіа Е71», в комплекті з картою памяті на 2 Гб та з сім картою оператора мобільного звязку «Київстар». В той же день він поїхав на станцію метро «Лісова» для того щоб дізнатись вартість мобільного телефону, а в подальшому продати мобільний телефон, але був затриманий працівниками міліції.

Свою винність ОСОБА_1 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, а також зазначив, що з доказами зібраними по справі згоден, в тому числі з показаннями потерпілого, а також з іншими доказами зібраними по справі, фактичні обставини справи не оспорював.

Крім того, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 у звязку з тим, що свою вину визнав повністю, виявив бажання, щоб докази, що стосуються фактичних обставин справи не досліджувались судом.

Дані підсудним ОСОБА_1 показання не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості та добровільності.

За таких обставин, відповідно до ст. 299 КПК України, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Винність ОСОБА_1, крім його визнавальних показань, підтверджується, також, сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказів, на дослідження яких підсудний не наполягав, оскільки не оспорював фактичні обставини справи.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України доведена.

Дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тому, що він вчинив навмисні дії, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 у відповідності зі ст. 65, 69-1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_1 згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що підсудний щиро покаявся.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 згідно ст. 67 КК України, не виявлено.

Крім цього, при обранні підсудному ОСОБА_1 міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, не працює.

Поряд з цим, обираючи вид покарання з числа, передбачених за вчинений злочин, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, обставини справи, вищезазначені дані про особу ОСОБА_1, який вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, суд призначає йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої системи за місцем проживання.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обвязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва ррвтягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя