Справа №591/1144/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/171/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

представника ПП «Кілафф» адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах Приватного Підприємства «Кілафф» на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про арешт майна та накладено арешт на вилучені 30.03.2017 під час обшуку приміщень, які використовуються ПП «Кілафф» у своїй господарській діяльності, за адресою: вул. Харківська, 6 у м. Суми, та відібрані зразки сировини виготовленої продукції.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник ПП «Кілафф» - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді внаслідок порушень норм КПК України, просить ухвалу скасувати та плстановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що майно, яке було вилучене та яке потім було арештовано ухвалою слідчого судді, жодним чином не стосується відомостей, внесених до ЄРДР за №000030 від 08.02.2017 року, а тому арешт майна є наслідком неврахування слідчим суддею суперечностей відносно обставин, зазначених у фабулі кримінального правопорушення та клопотанні слідчого, які у своїй сукупності впливають на законність судового рішення. Крім того, жодна із вилучених під час обшуку речовин не стосується нібито фальсифікованих лікарських засобів щодо реалізації яких розслідується кримінальне провадження, оскільки більшість з них ніколи не перебували під забороною Держслужби України з лікарських засобів до реалізації. Також апелянт вказує, що отримання органом досудового розслідування зразків речовин у ПП «Кілафф» відбулося всупереч вимогам КПК України, а тому на них не може бути накладено арешт через незаконний спосіб їх отримання. Крім того, апелянт зазначає, що в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають вважати, що речовини Глоду настойка, Хлоргексидин, розчин надшкірний 0,05 %, Йод, Етанол 96 та Етанол 70 відповідають критеріям ст.98 КПК України по цьому кримінальному провадженню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПП «Кілафф» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з наявних матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 08.02.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 227, ч. 1 ст. 320, ч. 2 ст. 321-1, ч. 3 ст. 191 КК України за фактом того, що службові особи ТОВ «Люд фарм груп» здійснювало реалізацію фальсифікованих лікарських засобів із супроводженням відповідних поставок сфальсифікованими сертифікатами якості ПП «Кілафф» при наявності діючого розпорядження Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 27.10.2016 року щодо заборони до реалізації, зберігання та застосування лікарських засобів виробництва ПП «Кілафф» відповідно «Етанол 96» серії 010216 та «Етанол 70» серії 010116.

У період з 15:20 год. до 17:40 год. 30.03.2017 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук приміщень, які використовуються ПП «Кілафф» у своїй господарській діяльності за адресою: вул. Харківська, 6 у м. Суми, в ході якого було вилучено зазначені лікарські засоби, з клопотанням про накладення арешту на які і звернувся слідчий.

Так, відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Арешт майна допускається, з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати - зокрема, правову підставу для арешту майна; та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий обґрунтовував його тим, що речі, вилучені 30.03.2017 року, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та вони відповідають вимогам п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Враховуючи наведені обставини і те, що вилучені речі, в розумінні ст. 98 КПК України є речовими доказами, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що майно, яке було вилучене та яке потім було арештовано ухвалою слідчого судді, жодним чином не стосується відомостей, внесених до ЄРДР за №000030 від 08.02.2017 року, а тому арешт майна є наслідком неврахування слідчим суддею суперечностей відносно обставин, зазначених у фабулі кримінального правопорушення та клопотанні слідчого, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.

Як було встановлено слідчим суддею та вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 08.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 227, ч. 1 ст. 320, ч. 2 ст. 321-1, ч. 3 ст. 191 КК України.

З фабули, зазначеної у витягах з кримінального провадження №0000030, вбачається, що ПП «Кілафф» може бути причетним до вчинення зазначених кримінальних правопорушень (а.п.3-5).

У зв`язку з цим, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку приміщень за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 6, яке використовує у своїй господарській діяльності ПП «Кілафф», яке ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2017 року було задоволено та надано слідчому дозвіл, крім іншого, і на відібрання зрізків сировини виготовленої продукції з метою подальшого проведення експертного дослідження (а.п.6).

На виконання зазначеної ухвали слідчого судді, 30 березня 2017 року був проведений обшук приміщень, які використовує у своїй господарській діяльності ПП «Кілафф», у ході якого було вилучено вищевказані зразки речовин (а.п.7-10).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучені у ПП «Кілафф» зразки речовин, оскільки вони відповідають критеріям ст.98 КПК України, тобто є речовими доказами, а тому згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України вказане майно підлягає арешту.

Посилання апелянта на ті обставини, що жодна із вилучених під час обшуку речовин не стосується нібито фальсифікованих лікарських засобів щодо реалізації яких розслідується кримінальне провадження, оскільки більшість з них ніколи не перебували під забороною Держслужби України з лікарських засобів до реалізації, не може прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею суду першої інстанції на вилучені речі накладено з правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

На думку колегії суддів, матеріали даного провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості пошкодження, приховування, зникнення, знищення.

До того ж, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень слідчим норм КПК України при отриманні органом досудового розслідування зразків речовини у ПП «Кілафф» не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з тим, накладення арешту оскаржуваною ухвалою, не позбавляє апелянта, в подальшому, після отримання слідчим експертних досліджень або висновків, стосовно вилученої речовини, права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку ст.174 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо невідповідності вилучених речовин «Глоду настойка», «Хлоргексидин, розчин надшкірний 0,05 %», «Йод», «Етанол 96» та «Етанол 70», критеріям ст.98 КПК України, то їх також слід визнати безпідставними.

Встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, зокрема, речовини Глоду настойка», «Хлоргексидин, розчин надшкірний 0,05 %», «Йод», «Етанол 96» та «Етанол 70», є, як зазначалося вище, доказами кримінального провадження і арешт на них накладено у відповідності до вимог ч.3 ст. 170 КПК України.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Істотних порушень вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПП «Кілафф» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2017 року про накладення арешту на майно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.