06.07.2017 справа №363/709/17
ВИРОК
Іменем України
06 липня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001396за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синяк Вишгородського району Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 30.09.2014 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 21.09.2015 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, 12.07.2016 року ухвалою Білоцерківського міського суду Київської області умовно-достроково звільнений з не відбутою частиною покарання 10 місяців 27 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , 23.10.2016 року близько о 03-30 год., перебуваючи разом зі своїми знайомими на святкуванні весілля, зокрема з потерпілою ОСОБА_5 , в барі, що розташований по АДРЕСА_2 , помітив на столі гаманець виготовлений зі шкірозамінника темного кольору, який знаходився без нагляду та належав ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою власного збагачення. З даною метою, ОСОБА_4 подивившись по сторонам та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв гаманець в якому знаходився мобільний телефон марки «Леново А536», в корпусі чорного кольору та грошові кошти в сумі 3000 грн., які належить ОСОБА_5 та помістив до внутрішньої кишені своєї куртки та залишив приміщення бару.

Після чого, ОСОБА_4 попрямував до свого місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав викрадений мобільний телефон марки «Леново А536», з метою подальшого його продажу.

31.10.2016 року з метою реалізації викраденого мобільного телефону марки «Леново А536» в корпусі чорного кольору за грошову винагороду, ОСОБА_4 попрохав свого знайомого ОСОБА_6 , на його паспорт громадянина України, здати вищевказаний мобільний телефон до ломбарду «Парус», що розташований по вул. Свято-Покровська, 232 в смт Гостомель, Київської області, при цьому не повідомляючи останньому про те, що мобільний телефон є викраденим. За реалізацію викраденого мобільного телефону, ОСОБА_6 , отримав грошову винагороду в сумі 700 грн., яку передав ОСОБА_4 . Викрадені та отримані грошові кошти, що в сумі становлять 3 700 грн., ОСОБА_4 витратив на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінальних правопорушень. Зокрема, вказуючи при цьому, що викладенні обставини в обвинувальному акті визнає, викраденими речами розпорядився на власний розсуд, мобільний телефон заклав в ломбард, а отримані гроші та гроші які знаходилися в гаманці у сумі 3 000грн. розпорядився на власний розсуд. Під час вчинення злочину перебував в алкогольному сп`янінні. Розкаюється та просив суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 23.10.2016 року знаходячись в с. Синяк, Вишгородського району, Київської області разом зі своїми знайомими зокрема з ОСОБА_4 , на святкуванні весілля, перебувала в барі, залишивши на столі гаманець, вийшла на двір із знайомими. Після чого, до бару не поверталася, а наступного дня повернувшись до бару дізналася, що гаманець зник. В гаманці знаходився мобільний телефон марки «Леново», грошові кошти в сумі 3000 грн. та банківські картки. Викрадені речі їй не повернули. Заподіяну шкоду обвинувачений не відшкодував. Під час перебуванні в той день в барі, ОСОБА_4 знаходився в алкогольному сп`янінні.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому та сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочин особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв тяжкий злочин, раніше судимий. Однак останній, маючи не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочину та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства. Одночасно, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання не в максимальних межах санкції статті інкримінованого йому злочину. Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, визнати винним та призначити йому у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_4 покарання, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21.09.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, якого затримати в залі судового засідання.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1