Справа № 524/514/17
Провадження № 1-кп/524/202/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 03.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 14.08.2014 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, знятий з обліку в Автозаводському РВ м. Кременчука КВІ 17.06.2016 року за відбуттям громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України.

Крім цього , в провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 26.01.2017 року надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена 23.01.2017 року. Угода про примирення досягнута між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 під час досудового провадження.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 01.01.2017 року близько 04 год. 00 хв., точного часу органами досудового розслідування та судом не встановлено,повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , таємно для оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «Nomi i522», imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 2854 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

23.01.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладена угода про примирення, відповідно до якої обставинами, що мають істотне значення для її укладання є визнання обвинуваченим ОСОБА_4 беззаперечно та повністю своєї вини у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, давав правдиві та послідовні покази, щиро розкаявся у вчиненому протиправному діянні, засудив свою поведінку, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення та встановленню істині по справі, добровільно повернув викрадений мобільний телефон, таким чином відшкодував завдану своїми діями шкоду у розмірі 2854 грн.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч..2 ст. 185 КК України, також обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен нести обвинувачений ОСОБА_4 , необхідно призначити із застосуванням ст.. 69 ч.1 КК України, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Враховуючи, що сторонами узгоджено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також повне визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання скарг та зауважень від сусідів на його адресу не надходило, на обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілій , сторони вважають за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , законний представник потерпілої ОСОБА_6 , підтримали укладену між ними угоду, просять суд її затвердити.

Прокурор також просить угоду затвердити, оскільки вона не суперечить вимогам закону та свідчить про волевиявлення сторін.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу

Як передбачає ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочину середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 із застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з яким суд погоджується , оскільки із Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 р. N 223-1679/0/4-12 убачається , що за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК у редакції Закону України від 13 квітня 2012 року N 4652-VI мають право, застосовуючи положення ст. 69 КК, визначати (узгоджувати): а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК. Суд вважає , що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст.. 69 ч.1 КК України , яке вказане в угоді про примирення , у вигляді штрафу , можливо призначити , оскільки він позитивно характеризується за місцем проживання , у скоєному щиро кається , своїми діями сприяв розкриттю злочину , відшкодував шкоду у повному обсязі потерпілій , тому з урахуванням викладеного суд вважає , що дані обставини є підставою для переходу до іншого,більш м`якого основного покарання, незазначеного в санкції статті 185 ч.2 КК України, у вигляді штрафу .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого потерпілій завдана шкода, яка, як вона зазначила, відшкодована ій обвинуваченим в повному обсязі, тому претензій матеріального чи морального характеру до нього вона не має.

При цьому з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , законний представник потерпілої ОСОБА_6 , цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ст. 471, 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази по справі - мобільний телефон марки «Nomi i522», imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП відповідно до ст. 100 КПК України повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 314, 373, 394, 472, 474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення, укладену 23 січня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч..2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази по справі- мобільний телефон марки «Nomi i522», imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП відповідно до ст. 100 КПК України повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: