1-кп/357/496/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , яка є цивільним позивачем,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , який є цивільним відповідачем

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, з вищою освітою, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_8 », одруженого, має на утриманні малолітню дитину зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимий,
у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
08 серпня 2016 року близько 22 год. 20 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «SKODA ОКТАVІА» д.н. НОМЕР_2 , в салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_9 , рухаючись по проспекту Князя Володимира в напрямку до вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області в порушення вимог п. 2.3 (б) ПДР України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 2.9. а) ПДР України, де вказано, що «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», п. 12.1. ПДР України, де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п. 12.3 ПДР України де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п. 13.1 ПДР У країни, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в стані алкогольного сп`яніння, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не дотримався безпечної дистанції, своєчасно не застосував екстрене гальмування та допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «SKODA ОКТАVІА» д.н. НОМЕР_2 в задню частину тролейбуса № НОМЕР_3 , який рухався попереду вказаного автомобіля в попутному напрямку та одній із ним смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA ОКТАVІА» д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , 1989 року народження, отримала наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку важкого ступеню, субарахноїдальний крововилив, гігрома лівої півкулі головного мозку, перелом медіальної кісточки правої великої гомілкової кістки, вивих правої стопи, рана лівого колінного суглобу, рана правого голінковостопного суглобу садна на обличчі. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо у строк та при обставинах вказаних у постанові. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_6 порушень вимог п.п. 2.3(б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Зазначив, що має водійський стаж 10 років, постійно працював та працює водієм. 08 серпня 2016 року приїхав до потерпілої ОСОБА_9 на масив «Піщаний» в м. Білій Церкві приблизно о 14 годині. Приблизно о 16 годині випив пляшку пива ємністю 0,5л У зв`язку з тим, що між ним та потерпілою виник конфлікт він вирішив їхати до себе додому в с. Сорокотяги, але потерпіла попросила відвезти її на масив «Леваневського», куди вони і поїхали приблизно о 22 год. По дорозі вони продовжували конфліктувати. Автомобілів було небагато. Він відволікся на потерпілу та вїхав у задню частину тролейбуса, який зупинявся. При цьому автомобіль ОСОБА_6 рухався приблизно зі швидкістю 70 км/год. Запевняв суд, що щиро розкаюється у скоєному, повністю визнає заявлений до нього цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням відшкодованої суми та частково визнає позовні вимоги в частині моральної шкоди на суму 100 000 грн. просить не позбавляти його волі, щоб він мав змогу відшкодувати завдані збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник обвинуваченого, потерпіла, представник потерпілої не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив закінчений необережний тяжкий злочин проти безпеки руху, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_9 , якій заподіяно тяжкі тілесні ушкодження та спричинення матеріальної шкоди, обумовленої витратами на лікування потерпілої, яка частково відшкодована, а також моральної шкоди, яка не відшкодована.

Суд враховує, що вчинення обвинуваченим злочину не було обумовлене протиправною чи неправильною поведінкою інших учасників дорожнього руху, а також потерпілої. Зокрема суд також враховує, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані конфлікту з постраждалою ОСОБА_9 , який виник ще до керування автомобілем, допустив керування транспортним засобом, що стало однією з причин порушення вимог Правил дорожнього руху України.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вперше засуджується за вчинення злочину, який ним був скоєний у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання виконкомом Сорокотязької сільської ради характеризується формально позитивно, як особа, що має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження та утримує власне господарство, що підтверджено характеристикою від 10.08.2016 року № 02-14-243 відповідно до довідки лікаря-психіатра ОСОБА_6 на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до характеристики за місцем роботи обвинувачений характеризується виключно позитивно. Обвинувачений одружений, має на утриманні одну малолітню дитину 2009 року народження. Доглядає рідного діда - ОСОБА_10 , 1936 року народження, який проживає з ним у одному селі та обмежений у русі у зв`язку з хворобою ніг, має батьків 1959 та 1960 року народження пенсіонерів за віком. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя та не є особою, схильною до вчинення злочинів. Причиною скоєння даного злочину став низький рівень правосвідомості , вчинення вищевка.

Водночас суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення злочину,

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілої, яка вважає, що обвинувачений має понести покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.

Суд не визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Про відсутність вказаної обставини свідчить поведінка обвинуваченого після вчинення злочину та ставлення до відшкодування завданої ним шкоди. Зокрема в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що відшкодовував та має намір відшкодовувати завдану злочином шкоду виходячи зі свого матеріального та фінансового становища. З наданих сторонами судового провадження документів видно, що під час досудового розслідування обвинуваченим було надано допомогу потерпілій у вигляді придбання ліків та медичних препаратів на суму 26 610 грн. 16 коп., що підтверджується фіскальними чеками (а.с. 82-84) та в ході судового розгляду 03.02., 11.05, 07.06.2017 року було відшкодовано 26 000 грн. матеріальної шкоди. Водночас, як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_11 28.11.2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , а також право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за тією ж адресою. Підставою для внесення запису стали договори дарування від 28.11.2016 року, які були укладені через два дні після повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину. Вчинення таких правочинів негайно після повідомлення про підозру розцінюється судом як намагання мінімізувати суму відшкодування завданої злочином шкоди та приховати майно від можливого звернення стягнення на нього з метою виконання рішення суду. З огляду на вищевказані обставини, часткове відшкодування обвинуваченим завданої шкоди суд розцінює як таке що вчинене під тягарем кримінальної відповідальності та свідчить про нещирість у поведінці обвинуваченого та прагнення зменшити ступінь небезпеки вчиненого з метою пом`якшити призначене йому покарання, що вказує на відсутність щирого каяття у скоєному.

Водночас суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, визнання вини, у вчиненні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі, яке з огляду на усі вищевказані обставини, наявність однією пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставини має бути мінімальним в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, з огляду на вищевказані обставини, і в першу чергу що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що обвинувачений за професією є водієм, що є єдиним джерелом його доходів суд приходить до висновку, про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке не повинне бути максимальним.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні цивільним позивачем ОСОБА_4 доведено у спосіб та у порядку встановленому законом, з посиланням на докази, що їй заподіяно матеріальну шкоду на суму 128 667 грн. 58 коп., а саме фіскальними та товарними чеками (а.с. 56-64, 75-78) з яких видно, що цивільним позивачем було витрачено кошти на лікування постраждалої ОСОБА_9 . Вказана сума визнається цивільним відповідачем але з урахуванням того, що ним відшкодовано цивільному позивачу 26 тис. грн., що підтверджено відповідними розписками (а.с. 79-81), у зв`язку з чим з цивільного відповідача підлягає стягненню 102 767 грн. 58 коп. матеріальної шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з цивільного відповідача моральної шкоди суд виходить з наступного

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В судовому засіданні цивільним позивачем обґрунтовано, з посиланням на докази, що діями цивільного відповідача суттєво змінено спосіб життя її та постраждалої в ДТП ОСОБА_9 , яка отримавши тяжкі тілесні ушкодження стала інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду та підтримання життєдіяльності так як постійно перебуває без свідомості. Вказана обставина порушила звичайний спосіб життя та вимагає вжиття додаткових зусиль задля організації способу життя. Суд вважає обґрунтованими та доведеними доводи позивача, що вищевказані наслідки від дій обвинуваченого вона пережила та переживає сильні душевні страждання, які судом оцінюються в розмірі 500 000 грн. в межах заявлених позовних вимог.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, має батьків пенсіонерів, які проживають окремо від цивільного відповідача та отримують пенсійне забезпечення, його нещиру поведінку після вчинення злочину, намір мінімізувати розмір відшкодування шкоди, обставини за яких було скоєно злочин, зокрема у стані алкогольного сп`яніння та недотриманні вимог щодо обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

За таких обставин, виходячи з вимог розумності і справедливості суд приходить до висновку що моральна шкода підлягає стягненню з цивільного відповідача у повному обсязі в розмірі 500 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 7, 349, 127, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст.286 КК України,і призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з 20 год. 00хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня та покласти обов`язок з`являтись за викликом суду залежно від стадії кримінального провадження.
Виконання запобіжного заходу покласти на Білоцерківський ВП ГУ НП в Київській області, на території обслуговування якого проживає ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 102 767 (сто дві тисячі сімсот шістдесят сім)грн. 58 коп. матеріальної шкоди та 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 602 767 (шістсот дві тисячі сімсот шістдесят сім ) грн. 58 коп.

Речові докази у справі відсутні.
Сягнути з ОСОБА_6 судові витрати на проведення судових експертиз на користь держави в сумі 703 (сімсот три) грн. 68 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1