Справа №463/1299/17
Провадження №1-кс/463/466/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР , -

ВСТАНОВИВ:
Заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР.

Заяву мотивують тим,що слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 розглядається скарга від 15 адара 5777р.-13.03.17 р. потерпілого ОСОБА_3 в справі №463/1299/17, щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР згідно заяви ОСОБА_3 від 09 Адара 5777р.-07 березня 2017 року. Вказують, що ними було встановлено грубе порушення ч.2 ст.306 КПК України, тобто слідчий суддя ОСОБА_5 грубо зловживаючи службовим становищем в 16 разів порушила процесуальні строки, залишивши на тривалий час без захисту потерпілого ОСОБА_3 , чим поставила перешкоду потерпілому ОСОБА_3 .

Зазначають,що слідчим суддею ОСОБА_5 допущено ряд інших грубих і умисних порушень процесуального права справа призначено до розгляду після того як суддя імовірно досягла домовленості на шкоду потерпілому, скаржникам. Крім того, в порушення вимог ч.8 ст.135 КПК України завчасно належним чином не повідомила скаржників потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про дату,час, місце судового засідання. Вважають, що суддею ОСОБА_5 порушено присягу судді, Кодекс суддівської етики, тобто вимоги ст. 55,56,57, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вказують,що допущені суддею ОСОБА_5 порушення Законодавства та Конституції України не залишають їм надії на прийняття суддею справедливого та законного рішення у справі. Вказують, що слідчий суддя ОСОБА_5 зловживає правами через неприязнь до заявників.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчому судді підтримав, з наведених в заяві підстав, просив заяву задоволити.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання в його відсутності.

Суд вивчивши матеріали заяви про відвід слідчому судді, встановив наступне.
В судовому засіданні встановлено,що слідчим суддею ОСОБА_5 розглядається скарга від 15 адара 5777р.-13.03.17 р. потерпілого ОСОБА_3 в справі №463/1299/17, щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР згідно заяви ОСОБА_3 від 09 Адара 5777р.-07 березня 2017 року.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відтак право заявників на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є безпірним.
Разом з тим слід відповідно до ч.1 ст.75 КПК України суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Аналогічну позицію Європейський суд з прав людини висловив у і рішенні «Мироненко і Мартинеко проти України» від 10.12.2009 року.
Оскільки перелік підстав для відводу судді відповідно до вимог КПК України є вичерпним, тому в задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР слід відмовити.
Керуючись, ст.ст.75, 80, 81 КПК України, -

УХВАЛИВ:
в задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 щодо невнесення прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відомостей до ЄРДР - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1