АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/938/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0007047 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою, клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору задоволено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007047 від 11.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України - повернутий прокурору Харківської місцевої прокуратури №4 у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу районного суду від 1 лютого 2017 року скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт складений та затверджений з дотриманням вимог ст.291 КПК України та у ньому зазначені усі необхідні дані, які прокурор вважає встановленими, а висновки суду, що зазначені в ухвалі від 1 лютого 2017 року, є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним даним. Крім того, апелянт вказує на те, що органом досудового розслідування встановлені обставини та вони ґрунтовно викладені у відповідних процесуальних документах із зазначенням часу, місця та способу вчинення ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, із зазначенням конкретних дій які, як вважає прокурор, обвинувачений вчинив відносно потерпілих.
Також, прокурор вважає неприпустимим з`ясування судом на стадії підготовчого провадження питань, що вочевидь виходять за межі його процесуальних повноважень на цій стадії. Посилання районного суду про неконкретність пред`явленого обвинувачення не ґрунтується на законі. Вирішення зазначених питань не є предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Отже, на думку апелянта, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені в ухвалі від 01.02.2017 року, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування вказаного рішення суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора та потерпілого, які підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі, думку обвинуваченого та його захисника, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
На думку колегії суддів висновки суду першої інстанції, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, містять твердження про неконкретність формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КК України, мають формальний характер, а з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
Зокрема, суд першої інстанції ставить під сумнів ознаки об`єктивної сторони цього злочину, які прокурор вважає встановленим. Процесуальна оцінка кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони злочину, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними, оскільки вони висловлені судом без дотримання процедури судового розгляду.
Твердження суду щодо невідповідності або недоведеності формулювання обвинувачення саме правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, колегія суддів вбачає безпідставність процесуального рішення суду першої інстанції, оскільки обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у тому числі в частині формулювання обвинувачення, не містить істотних недоліків, що можуть обумовлювати необхідність повернення обвинувального акта прокурору, якій відповідає вимогам норм ст.291 КПК України. Як слушно пояснював прокурор, саме під час судового розгляду внаслідок встановлення будь-яких невідповідностей або неточностей за наслідками дослідження нових фактичних обставин кримінального провадження, сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості змінити обвинувачення, з метою зміни правової кваліфікації або обсягу обвинувачення, що може бути реалізовано шляхом здійснення процесуальних повноважень, передбачених ст.ст.338, 339, 340, 341 КПК України.

За таких обставин, висновки суду, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими, а постановлене рішення про повернення обвинувального акту прокурору - може негативно вплинути на розумність строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених ст.7 п.п. 2, 21 та ст.ст.9, 28 КПК України.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості апеляційних доводів прокурора та слушності вимог в частині необхідності скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, дотримання розумних строків та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних принципів, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів, дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 21 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, розумність строків, а також забезпечення обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Апеляційні вимоги прокурора в частині ухвалення рішення апеляційним судом щодо визначення іншого складу суду при новому розгляді не узгоджуються з повноваженнями, що передбачені нормами ст.. 407 КПК України, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9 ч.6, 404, 405, 407 ч. 1 п. 6, 412 ч. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4