Справа № 128/4150/16-к
ВИРОК
Іменем України
03 лютого 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , 31.10.2016 року, близько 20 год. 10 хв., перебуваючи у торговому центрі ТОВ «Епіцентр - К», який розташований по Хмельницькому шосе, №1 А, в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, шляхом вільного доступу, узявши із полиць торгового центру товар, а саме: мастило для ланцюгів універсальне, артикул НОМЕР_1 , вартістю 76 грн. 50 коп., брелок серце, артикул 51150491, вартістю 53 грн. 30 коп., ніж трапеція, артикул 20630228, вартістю 106 грн. 65 коп., згідно видаткової накладної Ррз/vn 0090082 від 31.10.2016 року, виданої ТОВ «Епіцентр -К».
ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно сховав викрадене у кишеню куртки та пішов до виходу, з метою покинути приміщення торгового центру і розпорядитися викраденим майном.
Однак, ОСОБА_4 , хоча і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме: не зміг розпорядитися викраденим, оскільки був зупинений працівниками служби безпеки ТОВ «Епіцентр - К», одразу біля виходу з нього.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що напередодні 31.10.2016 року, він посварився зі своєю співмешканкою, вживав алкогольні напої, а саме: випив пляшку пива, зустрівся зі своїми друзями та поїхав в ТЦ «Епіцентр - К». Перебуваючи в даному магазині, вирішив викрасти мастило для велосипедного ланцюга, брелок у вигляді серця та будівельний ніж трапецію. Поклавши все це до кишені куртки, він пішов до виходу, але був зупинений працівниками служби безпеки магазину. Все викрадене ним було повернуто адміністрації торгового центру. Про скоєне ним він дуже жалкує, йому соромно за вчинене, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій представника потерпілого, її думку щодо міри покарання ОСОБА_4 , згідно якої вона покладається на розсуду суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
мастило для ланцюгів універсальне, брелок серце та ніж трапеція, передані представнику ТОВ «Епіцентр - К» ОСОБА_5 залишити у власності ТОВ «Епіцентр - К»;
диск CD-R 52х700 МВ 80 min Verbatim, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Суддя: