"31" травня 2017 р. Справа № 367/5973/16-к
УХВАЛА
Іменем України
31 травня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000495 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України

встановив:
прокурор висловився щодо призначення судового розгляду за участю всіх учасників процесу зазначених в обвинувальному акті. Також просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому в зв`язку із збереженням ризиків його ухилення від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконного впливу на свідків, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений та його захисник просили запобіжний захід не продовжувати, обрати менш суворий, з огляду на постійне місце проживання, наявність хворих батьків похилого віку, погіршений стан здоров`я. Також просили обвинувальний акт повернути через неконкретність висунутого звинувачення, яке є незрозумілим, не встановлення всіх обов`язкових для доказування обставин вчинення злочину та ролі всіх осіб причетних до злочину.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Так, суд вважає, що в обвинувальному акті слід викласти, а в кримінальному провадженні встановити в тому чи іншому обсязі час, місце та спосіб вчинення кожної без виключення дії, яка інкримінується ОСОБА_5 і становить об`єктивну сторону зазначених вище злочинів (становить подію кримінального правопорушення).

Вказане стосується зокрема:

- першої зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_5 , коли останній вказав йому на необхідність вчинення злочинних дій;

- обставин придбання і зберігання психотропних речовин обвинуваченим;

- та інших обставин, які не встановлено.

В обвинувальному акті зазначено, що ці обставини є не встановленими, а відтак вони потребують обов`язкового встановлення для конкретизації обвинувачення та забезпечення особі її гарантованого права на захист.

Разом з тим зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 вчинював інкриміновані йому дії спільно з іншими невстановленими особами, які мають спільний характер.

Не дивлячись на це, кваліфікуюча ознака вчинення інкримінованих діянь групою осіб у сформульованому обвинуваченні відсутня, що містить в собі істотну суперечність.

Водночас не зазначено в обвинуваченні й того, що ці особи, які виконували частину об`єктивної сторони інкримінованих злочинів не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_5 .

Також не зазначено роль кожного зі співучасників злочину, якщо мало місце спільне його вчинення, чи були їхні дії організованими та взаємоузгодженими, об`єднаними спільним умислом. Не визначено конкретну кількість вказаних осіб, чи були ці особи підлеглими співробітниками обвинуваченого, чи використовував він свою владу та управлінські повноваження при вчиненні всіх інкримінованих йому діянь, яка його роль у вчиненні кожної дії та у причетності до кожної події, що викладена в обвинуваченні.

Недостатньо визначеними є й обставини затримання ОСОБА_5 не на місці вчинення злочину.

Всі викладені вище обставини складають об`єктивну й суб`єктивну сторону злочину, підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження та в разі визнання особи винуватою мають бути обов`язково зазначені в змісті вироку (ч. 3 ст. 374 КПК України).

При цьому межі судового розгляду визначаються виключно межами висунутого звинувачення відповідно до обвинувального акту і вийти за ці межі з обвинувальним ухилом суд не вправі (ч. 3 ст. 26, ст. 337 КПК України).

Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист та права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим.

Підсумовуючи викладене, з названих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, який закінчується 7.06.2017 року, суд звертає увагу на наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню, які все ще зберігають свою актуальність по справі і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Вказаний висновок обумовлений такими обставинами: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів у сфері корупційних діянь пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, коли останній обіймав відповідальну і впливову посаду в правоохоронних органах, а відтак безумовно матиме можливість впливу на свідків по справі, де також забезпечуються заходи безпеки. При цьому має значення також суворість покарання, що загрожує обвинуваченому до 10 років позбавлення волі, який затриманий одразу після вчинення інкримінованого злочину й з того часу знаходиться під вартою.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого погіршеного стану здоров`я, а також хворих батьків похилого віку, постійного місця проживання, хоча певною мірою і знижує ступінь настання згаданих вище ризиків, проте є недостатніми для того аби переконатися, що його процесуальна поведінка буде гарантовано прийнятною і ці ризики не настануть, з огляду на викладене вище.

Обвинувачений тримається під вартою в цій справі з 4 березня 2016 року.

Отже продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на два місяці не є значним в розумінні встановлення балансу інтересів розслідування й обмежень прав особи на вільне пересування. Такий строк тримання під вартою суд вважає прийнятним і виправданим для втручання в права і свободи обвинуваченого.

Сама тільки наявність недоліків обвинувального акту, що неодноразово повертається судами, про необґрунтованість підозри особи свідчити не може і підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу з огляду на викладені вище обставини бути не може.

Підстав для обрання менш суворого запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 331, 372 КПК України,

ухвалив:

обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000495 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у СІЗО № 13 Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 31 липня 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя