Справа № 545/3469/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" лютого 2017 р. р. Полтавський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001236 від 29.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Карлівського району Полтавської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого:

-10.06.2003 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.185,ч.1 ст.357 КК України до 1 року обмеження волі;

-15.10.2004 року Солом`янським районним судом м. Київа за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі

-22.12.2005 року Полтавським районним судом полтавської області за ч.3 ст.185 Кк України до 1 року позбавлення волі

-14.09.2007 року Крюковським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 ,ч.2 ст.263, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі

-03.11.2011 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185,ч.2 ст.190,ч.2 ст.309,ч.1 ст.263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі

-12.03.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185,ч.3 ст.185 до 3 років 1 місяця позбавлення волі

-20.06.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.321 ,ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 07.04.2016 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 8 місяців 2 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.15 ,ч.2 ст.185 КК України.

Так ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену в законом порядку судимість на шлях виправлення не став та 29.08.2016 року близько 15 години -00 хвилин, діючи повторно з прямим умислом, з корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні ТЦ-25 ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» ,яке розташоване за адресою: Полтавський район с. Супрунівка, вул. Київське Шосе, 1-а, проходячи повз відділ горілчаних виробів, помітивши пляшку лікеру «Кюрасао Блу» об`ємом 0,7 л, яка стояла на полиці вітрини, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти вказану пляшку лікеру, вартістю 283,25 грн., чим міг спричинити ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» майнову шкоду на вказану суму, але вказане правопорушення не довів до кінця у зв`язку з тим, що його дії були припинені працівниками охорони ТЦ№25, тобто з причин, що не залежали від його волі.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, та підтвердив факт його скоєння за обставин викладених в обвинувальному висновку. Пояснив, що у 2016 році, точної дати не пам`ятає, у теплу пору року, зайшов у великий магазин наприкінці м. Полтави перед селом Супрунівка по вул. Київське Шосе, де придбав мучні вироби за які сплатив, а також з відділу алкогольних напоїв взяв пляшку синього кольору яку заховав у сумку, тому що сплатити за неї у нього не вистачало коштів та намагався винести незаконним шляхом з магазину, коли спрацював сигнальний пристрій та він був зупинений охоронцями магазину. Щиро розкаявся, пояснив що про скоєне жалкує та більше так не вчинятимете.

Суд переконавшись в тому, що всі учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини по справі, у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин які ніким не оскаржують ся та обмежує дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо особи обвинуваченого, оскільки всі учасники кримінального провадження не заперечували проти встановлення такого порядку та обсягу дослідження доказів.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 за ч. 3.ст.15 ч.2 ст.185 КК України, кваліфіковані вірно, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК під час судового розгляду є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходячи з положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий, за місцем навчання характеризується позитивно, офіційно перебуває на обліку як безробітний, не одружений, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно довідки Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева, ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в даній лікарні з 05.12.2001 року по 10.12.2001 року з діагнозом: легка розумова відсталість.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання в межах встановлених санкцією ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту.

Як вбачається з матеріалів справи злочин скоєно обвинуваченим до якого за попереднім вироком було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання протягом не відбутої частини покарання, а отже судом призначається покарання за сукупністю вироків правилами ст.71,72 КК України із врахуванням п.25 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 24.10.2003, № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якої при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст., 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєні злочину за ч. 3.ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) місяців арешту.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового складення покарань, призначених за цим та попереднім вироком, перевівши відповідно до п. а ч. 1 ст. 72 КК України три місяці арешту в три місяці позбавлення волі і частково приєднати до даного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2014 року та вважати ОСОБА_5 остаточно засудженим на 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на засудженого обов`язку не відлучатись з Машівського району Полтавської області без дозволу суду, повідомляти про зміну місця проживання.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, з метою доставки до місця відбування покарання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1