Номер провадження: 11-сс/785/864/17
Номер справи місцевого суду: 521/7884/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , представників ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2017 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002313 від 13.10.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та накладений арешт на вилучене 22.05.2017 року в ході проведення обшуку за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси майно, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське (Ленінградське) шосе, буд. 5, право власності зареєстроване за ПАТ «ОЗОМ», ТОВ «Світ Плюс 2010», ЗАТ «ОЗОМ», ПП «Автопрестиж», перелік якого зазначений у вказаній ухвалі суду.

Також, надана можливість слідчому, прокурору зробити завірені належним чином копії вилучених під час обшуку документів та інших матеріалів, для проведення необхідних для досудового розслідування судово-бухгалтерських та комп`ютерних експертиз. Крім того, зазначене майно повернуто на відповідальне зберігання, без права відчуження, з правом користування власнику.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 зазначив, що вважає її незаконною з огляду на наступне.

- слідчий суддя в ухвалі зазначив, що частково задовольняє клопотання слідчого, але прокурору невідомі мотиви такого рішення, оскільки повний текст ухвалі, слідчий судді прокурору не надав.

За таких підстав, прокурорпросить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі та накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку 22.05.2017 року за адресою: м. Одеса, Київське (Ленінградське) шосе, буд. 5 предмети, речі та документи.

Адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_9 у апеляційній скарзі зазначили, що вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки вона постановлена з порушеннями норм матеріального права, виходячи з наступного:

- слідчий суддя порушив вимоги ст. 170 КПК України, оскільки не встановив достатніх доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності на зазначене майно;

- слідчий суддя на врахував, що санкція ст.ст. 190, 366 КК України не передбачають конфіскації майна;

- слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що ані слідчим, ані прокурором не було доведено, які конкретно документи, що були вилучені під час обшуку, необхідні для проведення судових експертиз.

Посилаючись на зазначені доводи, представники ОСОБА_9 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і заперечував проти апеляційної скарги представників ОСОБА_9 , дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що в період з жовтня 2016 року до січня 2017 року посадові особи TOB "ФІРМА КРОКУС", розташованого за адресою: м. Одеса, Київське шосе, буд. 5, вносили до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчиняли інше підроблення офіційних документів.
Окрім того, посадові особи TOB «Крокус ЛТД» в період часу з 2013 по 2017 роки, привласнили ввірене їм обладнання, а також розтратили інші матеріальні цінності та активи підприємства на невстановлену суму.
Досудовим розслідуванням також встановлено, що TOB «Світ Плюс», TOB «ЕБОС ЛТД», TOB «ФІРМА КРОКУС», ПрАТ «ОЗОМ» перебувають за однією адресою, раніше здійснювали спільну діяльність і мали однакових засновників.
22.05.2017 року, в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, Київське (Ленінградське) шосе, буд. 5, (право власності зареєстроване за ПАТ «ОЗОМ», TOB «Світ Плюс 2010», ЗAT «ОЗОМ», ПП «Автопрестиж»), де здійснює свою діяльність TOB «Крокус ЛТД», було вилучено: комп`ютерний процесор чорного кольору; різноманітні документи та обладнання «ПД-4» для виготовлення шпалери в робочому стані, без серійного номера і обладнання «ПД-1» для виготовлення шпалери, який знаходиться в несправному стані та частково розібраний, без серійного номера.
Перевіривши доводи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять наявної обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки не встановлена шкода, яка, нібито, заподіяна ОСОБА_12 діями ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..
Посилаючись на положення ст. 173 КПК України, слідчий суддя, зазначив, що застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, оскільки надмірне обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, призведе до її зупинення, що суттєво позначиться на інтересах інших осіб, тому вважає за доцільне надати можливість слідчому, прокурору, зробити завірені належним чином копії вилучених під час обшуку документів та інших матеріалів, для проведення необхідних для досудового розслідування судово-бухгалтерських та комп`ютерних експертиз, а вилучене майно необхідно повернути власнику на відповідальне зберігання, без права відчуження, з можливістю користуватися зазначеним майном.
Слідчий суддя також вважає, що потреби досудового розслідування частково виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді зазначено, що вилучені речі відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки у них може міститись інформація про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України.

Частиною першою ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, у клопотанні слідчого доведено, що, згідно з приписами ст. 170 КПК України зазначений вище перелік вина є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, може підлягати конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.

Згідно с приписами ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на вилучене майно, та передачу його на відповідальне зберігання його власнику, свідчить про те, що вона є обґрунтованою.

Натомість, судове рішення не підписане слідчим суддею, та у його вступній частині зазначено прізвище іншого слідчого судді, який фактично не приймав участі у розгляді зазначеного клопотання слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодити чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку, накладення арешту на майно може бути застосоване шляхом заборони його відчуження та надання слідчому, прокурору зробити завірені копії документів, вилучених під час обшуку задля забезпечення найменш обтяжливого способу арешту майна, оскільки надмірне обмеження правомірної підприємницької діяльності підприємства, призведе до його зупинення, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , представників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2017 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002313 від 13.10.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.191 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про накладення арешту на речі і майно, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: комп`ютерний процесор чорного кольору; 5 робочих зошитів; нарахування заробітної плати на 9 аркушах; документація «ПД-4 Флиз»; план виробництва на 6 аркушах; обладнання «ПД-4» для виготовлення шпалери в робочому стані, без серійного номера; обладнання «ПД-1» для виготовлення шпалери, який знаходиться в несправному стані та частково розібраний, без серійного номера; додаткове погодження договору оренди нежитлових приміщень № 54 від 01.10.2015 року на 2-х аркушах; протокол № 4 загальних зборів учасників TOB «Крокус» на 4 аркушах; протокол № 3 загальних зборів учасників TOB «Крокус» від 06.09.2016 на 29 аркушах; протокол загальних зборів учасників TOB «Крокус» на 1 аркуші; детальний звіт по касі за період з 01.05.2017 по 05.05.2017 року на 2-х аркушах; копія наказу №543 від 07.09.2016 року на 2-х аркушах; копія рішення Одеської міської ради №441 від 28.10.1995 року на 1 аркуші; лист TOB «Крокус» від 09.02.2016 року на 1 аркуші; розрахунок ідеальних часток будівель №2728.55 від 15.07.2008 року на 2-х аркушах; заява TOB «Світ Плюс 2010» на 1 аркуші; відповідь ПАТ «ОЗОМ» від 08.09.2016 року №09/159 на 4 аркушах; запит ОСОБА_9 від 07.03.2017 №01/28 на 1 аркуші; протокол №3 загальних зборів TOB «Крокус ЛТД» від 06.09.2016 року на 7 аркушах; повідомлення від 09.12.2016 року №01/256 на 1 аркуші; червону папку, в якій знаходиться документація на 45 аркушах; оригінал та копія Протоколу №4 загальних зборів учасників TOB «Світ плюс 2010» від 16.01.2017 року; картонна папка із документацією TOB «Світ плюс 2010»; папка накопичувач із документацією; прибутковий касовий ордер в кількості 17 штук на 1 аркуші кожний; накладна ТOB « ОСОБА_15 » №94/5 на 1 аркуші; накладна TOB «Крокус лтд» №17/5 на 1 аркуші; накладна TOB «Крокус лтд» у кількості 8 штук на 1 аркуші кожна; прибутковий касовий ордер TOB «Крокус ЛТД» на 2-х аркушах; зошит в твердій оправі із записами обігу накладних TOB «Крокус ЛТД»; папка накопичувач синього кольору з копіями контрактів TOB «Крокус ЛТД» шляхом заборони його відчуження.
Зазначене вище майно повернути на відповідальне зберігання з правом користування його власнику, а саме ОСОБА_9 ..
Надати можливість слідчому, прокурору, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002313 від 13.10.2016 року зробити завірені належним чином копії документів, вилучених під час обшуку, для проведення відповідних експертиз.
Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3