Справа № 523/5024/17
Провадження №1-кс/523/831/17
УХВАЛА

07.04.2017 року м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлове приміщення бару, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування №0007430 від 16.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з клопотанням, погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , про накладення арешту на нежитлове приміщення бару, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даного клопотання, в провадженні слідчого відділу Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0007430 від 16.11.2016 року за ознаками правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2008 році ТОВ «Холод» належить на праві власності нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 156,2 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення бару від 24 листопада 2008 року, виданого на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.12.2006 року №1104. Між тим, 25 січня 2008 року учасники ТОВ «Холод» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали свої частки в статутному капіталі ТОВ «Холод». Однак в 2012 році ТОВ «Холод» стало відомо про те, що право власності на вищезазначене приміщення перейшло до іншої особи без відома власника. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Холод» право власності на нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_7 . На підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.04.2011 року було здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення бару розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 та видано Витяг про державну реєстрацію прав № 30198525 від 06.06.2011 року. Дізнавшись про вказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2011 року, ТОВ «Холод» в 2012 році було подано апеляційну скаргу, яка була прийнята до розгляду Апеляційним судом Одеської області. Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ТОВ «Холод» було задоволено та скасовано рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.04.2011 року, яким було незаконно визнано за ОСОБА_7 право власності на нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, Апеляційним судом прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 до ТОВ «Холод» про визнання права власності на нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що виконавчим комітетом Одеської міської ради була надана відповідь Витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20 квітня 2011 року, згідно з яким у Суворовському районі немає місця реєстрації ТОВ «Холод». Між тим ТОВ «Холод» змінив юридичну адресу у зв`язку із зміною учасників товариства, у зв`язку з чим не має можливості приймати участь у справі та захистити свої права, зокрема, право власності. Таким чином судом було усунено судову помилку суду першої інстанції та формально поновлено порушене право ТОВ «Холод». Звернувшись з рішенням Апеляційного суду Одеської області в органи БТІ для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 на нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 98-Б та поновлення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Холод», стало відомо, що під час розгляду справи Апеляційним судом Одеської області, а саме 31.05.2012 року, вказане нежитлове приміщення бару, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було продано на прилюдних торгах проведених Другим Суворовським відділом ДВС Одеського міськрайонного управління юстиції, внаслідок чого право власності на вищезазначене приміщення перейшло до ПП «Європрод-ССЛ». Постановою Одеського Апеляційного господарського суду від 17.01.2013 року скасовано рішення господарського суду Одеської області від 17.01.2013 року. Позов ТОВ «Холод» задоволено, визнано недійсними прилюдні торги, що відбулись 31.05.2012 p., витребувано на користь ТОВ «Холод» нежитлові приміщення бару 156,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 98-Б. Між тим, постановою Вищого господарського суду України задоволено касаційні скарги ПП «Європрод-CCJI», Другого Суворовського відділу ДВС та ПП «СП Юстиція», згідно якої постанова Одеського апеляційного господарського суду від 17.01.2013 року скасовано, рішення господарського суду Одеської області від 22.11.2012 року залишено в силі.

В поданому клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що підставою для проведення прилюдних торгів з продажу нежитловим приміщенням бару, що розташоване за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, 98-Б, площею 156,2 кв. м., яке належало на праві власності ТОВ «Холод», було виконавче провадження Другого Суворовського відділу ДВС Одеського міськрайонного управління юстиції з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04.04.2012 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення боргу у розмірі 80 000,00 грн. з ОСОБА_7 . нa користь ОСОБА_8 . Таким чином, невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи нежитловим приміщенням бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ТОВ «Холод».

Слідчий, посилаючись в клопотанні на те, що вказане нежитлове приміщення бару має суттєве значення для прийняття законного рішення по матеріалам кримінального провадження, просила накласти на нього арешт.

В судовому засіданні слідчий просила задовольнити подане нею клопотання, мотивуючи тими ж підставами, що вказані в самому клопотанні.
Слідчий суддя, ознайомившись із поданим клопотанням та долученими до нього документами, керуючись ст.170-173 КПК України, приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно зі ст.173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК, згідно із якою тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Таким чином, ознайомившись із поданим клопотанням та долученими до нього документами, вислухавши думку слідчого, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування стосовно необхідності накладення арешту на вказане в клопотанні майно, у зв`язку із чим слідчим суддею не встановлено достатніх підстав для задоволення поданого слідчим Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлове приміщення бару, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1