Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000258 та №0001719 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: 21 жовтня 2015року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень),
у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст.121, ч.2,3 ст.185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених _______________________________________________________________________________

Справа № 11кп/787/37/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_10 Категорія : ч.1. ст.121, ч.ч.2,3 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_1
ч.1 ст.121, ч.ч.2,3 ст.185 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Цивільний позов КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради до ОСОБА_5 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи , потерпілої від злочину, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь обласного бюджету Рівненської області на рахунок Департаменту фінансів Рівненської обласної державної адміністрації 20584 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 83 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 66 942 ( шістдесят шість тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 57 копійок та моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів та заходу забезапечення кримінального провадження.
Як встановлено вироком суду, 24 листопада 2015 року приблизно в 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку по АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя та три удари правою ногою в ділянку черевної порожнини потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 20 лютого 2016 року, близько 12.00 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території Святовоскресенської церкви, що на АДРЕСА_3 , таємно викрав велосипед марки «Ardis Fold», що належить ОСОБА_11 , чим завдав останній майнової шкоди у розмірі 1046,66 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 10 квітня 2016 року, близько 02 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, шляхом зняття навісного незамкненого замка із вхідних дверей підсобного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння в АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_12 , проник в середину даного приміщення, звідки викрав бензопилу марки «Енергомаш 9937 Б» вартістю 971 грн. 76 коп., яка належить останньому, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченого вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх вимог захисник покликається , що при призначенні покарання судом не належним чином враховані обставини, які пом`якшують вину підсудного щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів , повернення викрадених речей, часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 ,Ю на утримання обвинуваченого перебуває сім`я та двоє малолітніх дітей, мати інвалід 3 групи, його відношення до вчиненого, молодий вік. Крім того, судом безпідставно задоволено позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про віддшкодування у повному обсязі, оскільки не враховано матеріальний та сімейний стан обвинуваченого. Просить змінити вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому , застосувавши ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які просять вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст.121, ч.ч.2,3 ст.185 КК України, за обставин , викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочину, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції при його призначенні в повній мірі дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суровість.
На думку колегії суддів , призначаючи ОСОБА_5 покарання , суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів , два з яких є відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та один середньої тяжкості , обставини , які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`янніння , особу обвинуваченого , який раніше судимий , та дійшов обґрунтованого висновку , що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення за кожен із злочинів покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121, ч.ч.2,3 ст.185 КК України , що відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого , є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначено відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Доводи захисника ОСОБА_6 про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України є необгрунтованими, оскільки з огляду на враховані ст.65 КК України обставини, підстав для застосування цих норм закону судом першої інстанції не встановлено і обвинуваченим та його захисником при апеляційному розгляді не наведено, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, підставою для зміни вироку суду захисник вказує невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого , при цьому не оспорює вид та розмір призначеного покарання.

Покликання захисника про не врахування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставин, які пом`якшують покарання , не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини судом враховані , що стверджується вироком суду від 26 жовтня 2016 року.

Що стосується вирішення цивільного позову , то судом першої інстанції при його розгляді дотримано вимоги ст.ст.1166 ,1167 ЦК України , окрім цього при ухваленні рішення в цій частині суд керувався принципом диспозитивності- при судовому розгляді обвинувачений позовні вимоги визнав повністю, що стверджується технічним записом судового засідання.

За таких обставин , колегія суддів вважає , що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого , судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обгрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404,405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст.121, ч.2,3 ст.185 КК України , залишити без зміни , а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І:

_______________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3