УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/601/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10
вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України та з врахуванням частини першої статті 69 КК України призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 19.09.2016 року та постановити новий вирок в якому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, виправдати.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вищевказаний вирок є незаконним, необгрунтованим, а також винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що при розгляді кримінального провадження судом обрано позицію державного обвинувачення, а тому суд розглядав кримінальне провадження однобоко з обвинувальним ухилом, ігноруючи частково покази свідків та обвинуваченої, які свідчать на користь захисту.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_6 , котра підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі в повному об`ємі, думку засудженої, котра підтримала позицію захисника, думку потерпілої та її представника, котрі заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, а також доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вироку суду, 18 лютого 2015 року близько 19 години у будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою припинення якого ОСОБА_7 усамітнилась в одній з кімнат будинку. Тоді ОСОБА_11 , зайшовши до даної кімнати почав вимагати від ОСОБА_7 вступити з ним у статеві зносини та схопивши її за волосся, почав тягнути у спальну кімнату. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство потерпілого, ОСОБА_7 у вказаний день та час взяла зі столу кухонний ніж, яким нанесла потерпілому один удар в розташування життєво важливого органу - грудну клітку справа і таким чином вчинила умисне вбивство ОСОБА_11 .
Смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого, колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, правого головного бронху та легеневої вени, ускладненого розвитком масивної крововтрати, що утворилось від дії колючо - ріжучого предмету, можливо внаслідок нанесення одного удару клинком ножа.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 115 КК України визнала частково та дала показання, що 18 лютого 2015 року вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_11 знаходилася дома, чоловік перебував в стані алкогольного сп`яніння. У вечері між ними виникла суперечка в ході якої ОСОБА_11 тягав її за волосся та вимагав вступити з ним в статеві зносини. Обвинувачена відмовилась та пішла до іншої кімнати. Потім ОСОБА_11 силою затягнув її до спальної кімнати, вона була сильно знервована та не пам`ятає яким чином в її руках з`явився ніж. Після цього вона побачила кров на тілі свого чоловіка та не пам`ятає, яким чином заподіяла йому смерть, оскільки була знервована. Потім вона зателефонувала до сусідки та просила її прийти до її будинку.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Під час дослідження матеріалів справи апеляційний суд прийшов до висновку, що судом І інстанції неповно та необ`єктивно досліджено всі докази, ненадано їм належної правової оцінки .
В апеляційному суді клопотання про повторне дослідження доказів не заявлялося, тому в порядку ч.3 ст. 404 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості їх досліджувати.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд І інстанції посилається на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, а саме на пункт 20 постанови від 07.02.2015 року №2»Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України. На думку апеляційного суду, таке посилання роз`яснення Пленуму Верховного Суду України є не зовсім вірним, оскільки як указано в обвинувальному акті та вироку суду, безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_7 щодо неї ОСОБА_12 вчинено фізичне насилля, а саме останній силоміць тягнув її за волосся, що спричиняло ОСОБА_7 фізичного болю та було підготовкою до вчинення насилля сексуального характеру, тобто згвалтування.
Даним обставинам суд не дав ніякої оцінки.
З описової частини висновку експерта № 780 від 17.04.2015 року на підставі даних медичних документів на ім`я гр. ОСОБА_7 , даних рентгенологічного дослідження, враховуючи обставини, вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, вбачається, що в минулому ОСОБА_12 неодноразово вчиняв фізичне насильство відносно ОСОБА_7 .
У гр. ОСОБА_7 виявлено:
Садна, синці на обличчі, закритий перелом кісток склепіння черепа справа, що в своїй сукупності становлять закриту черепно-мозкову травму, яка утворилася від дії тупих твердих предметів не виключено за обставин та в термін, що вказані в медичних документах (9.11.2001 була збита конем) і відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
Садно в ділянці лівої кисті та закритий перелом проксимальної фаланги п`ятого пальця лівої руки утворилися від дії тупих твердих предметів не виключено за обставин та в термін, що вказані в медичних документах (9.11.2001 була збита конем) і відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
Закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці (перелом Коллеса) утворився від непрямої дії тупого твердого предмету внаслідок падіння на кисть, при тильній флексії не виключено за обставин та в термін, що вказані в медичних документах (27.04.2009 року травма в побуті) і відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
Закритий поперечний перелом човноподібної кістки справа утворився від дії тупого твердого предмету, що діяв зі сторони основи долоні, як при ударі таким так і при ударі до такого, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
Переломи ребер від 3.08.2011 року утворилися від дії тупого твердого предмету, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
Переломи ребер справа - 7, 8, 9, зліва - 8 та 9 (протоколу рентгенологічного дослідження від 20.03.2015 року), утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в період часу з 1972 .року до 2015 року і відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Закріплене в ст. 36 КК право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).
Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому, перевищення меж оборони може бути зумовлено й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте, існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивацію дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлено захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпеці посягання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 наголошувала на тому, що умислу вбити ОСОБА_12 у неї не було, а вона тільки захищалась від протиправного посягання.
Згідно ст. 409 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Відповідно до ст. 411 КПК України серед інших обставин судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Доводи апеляційної скарги в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
Під час дослідження матеріалів справи апеляційний суд приходить до висновку, що судом І інстанції неповно та необ`єктивно досліджено всі матеріали справи, не надано їм належної правової оцінки, а тому матеріали провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України слід повернути на новий розгляд до суду І інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано оскаржуваний вирок, всебічно, повно й неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, надати оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого прийняти судове рішення у відповідності з вимогами ст. 370 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 19.09.2016 р. щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді::