Справа №485/1596/16-к 13.03.2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судової справи № 485/1596/16-к з питань, пов`язаних з виконанням вироку, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії Миколаївської області № 5.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений посилається на необґрунтованість рішення суду 1 інстанції про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України та просить скасувати рішення суду першої інстанції та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.
Провадження 11-кп/784/213/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7

Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апелянта:

В апеляційній скарзі засджений ОСОБА_5 . Вказує, що має тяжке захворювання і знаходиться на стаціонарному лікуванні, але при цьому працює на двох роботах.

Зазначає, що режим тримання в колонії не порушує, має одну подяку. А тому вважає, що є підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

12.12.2016р. до Снігурівського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просив суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від покарання.

Так, ОСОБА_5 засуджений 20.05.2008р. вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2009 року ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного покарання. Вказаною постановою зараховано у строк відбування покарання час перебування засудженого під вартою протягом досудового розслідування та судового розгляду з 26 лютого по 20 травня 2008 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2016 року ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.02. 2008 р. по 20.05.2008 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 11.05.2015р., кінець строку 24.11.2017 р. Станом на 21 грудня 2016 року відбутий строк покарання засудженим складає 1 рік 10 місяців 4 дні, що є більше половини призначеного строку покарання.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого послався на те, що з матеріалів особової праці вбачається, що засуджений під час відбування покарання характеризується посередньо.

Крім того, судом зазначено, що комісія Снігурівської ВК № 5 Миколаївської області з розгляду питань про можливість представлення засуджених до умовно - дострокового звільнення від 28 листопада 2016 року прийшла до висновку, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, та відмовила в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, дослідивши матеріали судової, особової справи засудженого ОСОБА_5 , доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
За змістом ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, якщо той сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 20.05.2008р. вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки .Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2009 року ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного покарання. Вказаною постановою зараховано у строк відбування покарання час перебування засудженого під вартою протягом досудового розслідування та судового розгляду з 26 лютого по 20 травня 2008 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2016 року ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.02. 2008 р. по 20.05.2008 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі..

На момент звернення засудженого до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання, відбутий ОСОБА_5 строк покарання складав більше половини призначеного строку, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи заяву про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався, належним чином мотивував своє рішення.

Дослідивши матеріали судової та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Оскільки, як вбачається із матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований, працює днювальним у відділенні на загальних засадах. Має одне заохочення за сумлінне ставлення до праці, стягнення відсутні. Участі у заходах виховного характеру не приймає. До участь у програмі диференційованого впливу «Правова освіта» ставиться формально, до робіт самодіяльних організацій не бажає залучатись, соціальну-корисну активність організації їх роботи не проявляє.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про те, що на даний момент він працює та має одне заохочення, у зв`язку з чим вважає, що до нього може бути застосовано умовно дострокове звільнення, позбавлені підстав.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,

постановила :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21.12.2016 р., якою ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді