Справа № 372/2590/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/678/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 20.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 7 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, із середньою освітою, який працює водієм, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді обмеженням волі, призначеного цим вироком, якщо він протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 879 грн. 60 коп.
Цивільний позов потерпіла ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 4797 грн. 63 коп., у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн., а всього 49 797 грн. 63 коп.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 27.07.2015 р., приблизно о 07 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по асфальтобетонному покриттю мокрої чистої проїзної частини по вул. Київській в місті Обухові, що має по дві смуги для руху в попутному напрямку та дві смуги руху в зустрічному напрямку, із сторони вул. Каштанової в напрямку вул. Промислової. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою у вигляді «зебри» п. 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, розташованого напроти будинку № 164 по вул. Київській в м. Обухові, ОСОБА_7 в порушенням вимог Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що висновки суду ґрунтуються на недостовірних та недопустимих доказах, крім того судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зазначає, що судом порушено принцип змагальності та конституційні права обвинуваченого на захист. Також зазначає, що протокол проведення слідчого експерименту від 8.08.2016 року, висновок експерта від 19.11.2015 року № 157 Обухівського відділення судово-медичної експертизи та висновок експерта від 30.08.2016 року №19.8-02/1162 Київського обласного НДЕКЦ МВС України є недопустимими доказами. Зазначає, що покази потерпілої ОСОБА_9 є сумнівними та суперечливими.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думки потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними і спростовуються сукупністю наступних доказів, зазначених у вироку, а саме.

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту від 08.08.2016 року, висновком експерта № 157 від 19.11.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_9 , виявлені згідно медичної документації тілесні ушкодження у вигляді рваної рани в області лівого колінного суглобу, стиснення м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки, правої ступні, висновком судової інженерно-технічної експертизи від 30.08.2016 року № 19/8-02/1162 та іншими доказами.

Наведеним у вироку доказам, в тому числі і судовим експертизам, висновки яких ставилися під сумнів в апеляційній скарзі, суд дав належну юридичну оцінку і вірно дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 8.08.2016 року, висновок експерта від 19.11.2015 року № 157 Обухівського відділення судово-медичної експертизи та висновок експерта від 30.08.2016 року №19.8-02/1162 Київського обласного НДЕКЦ МВС України є недопустимими доказами, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та об`єктивно нічим не підтверджені.

Частина 3 статті 240 КПК України, передбачає право слідчого, прокурора залучити до участі у слідчому експерименті підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника та представника. Тобто, закон не покладає на слідчого, прокурора обов`язку провести слідчий експеримент із обов`язковою участю підозрюваного, і відносить питання доцільності вказаної процесуальної дії на розсуд прокурора, слідчого із врахуванням обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно висновку експерта № 157 від 19.11.2015 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани в області лівого колінного суглобу, стиснення м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки, правої ступні. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупими твердими предметами з обмеженою травмуючої поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день.
Висновок вказаної експертизи об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

Висновок інженерно-транспортної експертизи від 30.08.2016 року № 19/8-02/1162 також, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, відповідає вимогам закону, дана експертиза проводилася з врахуванням матеріалів кримінального провадження. З висновку вбачається, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 , номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху; з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Підстав ставити під сумнів висновки вказаних експертиз під час розгляду провадження не встановлено.

Крім того, обвинувачений в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду показав, що він не побачив потерпілу перед наїздом на неї, оскільки вона знаходилась в так званій «мертвій зоні».

Порушень норм КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом рішення, в частині доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегією суддів не встановлено.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працює водієм на маршрутному таксі, частково відшкодував шкоду потерпілій, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого, законним та обґрунтованим, призначене обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На думку колегії суддів, законним та обґрунтованим є вирішення судом першої інстанції питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 7 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: