АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4932/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/159/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 01 березня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6
представник ВК №80 ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 червня 2009 року за ст.115 ч.2 п.6, ст.187 ч.4, ст.70 КК України, до покарання у виді 12 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна.
Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 24 вересня 2009 року, вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 червня 2009 року, залишено без змін.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання, а саме з 20 березня 2008 року по день набрання вироком законної сили, - 24 вересня 2009 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
02 листопада 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі(а.с.1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 12 січня 2017 року в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженому було відмовлено (а.с.24-25).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За весь період відбування покарання, засуджений ОСОБА_6 мав три стягнення за порушення режиму утримання, котрі є погашеними у встановленому законом порядку, та не мав жодного заохочення, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці не проявляв дій щодо свого виправлення. Згідно наявних у особовій справі матеріалів що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останній під час відбування покарання в КВК №80 характеризується негативно. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи, ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки та безпеки праці, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність, освіти не має, не виявив бажання бути залученим до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, згідно вироку суду вину визнав повністю, позову не має.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що він на протязі п`яти років майже без вихідних працював на виробництві та сумлінно виконував роботи по благоустрою території, але за весь цей не отримав жодного заохочення. Вважає, що до нього віднеслись упереджено, оскільки він за національністю циган. Всі вимоги працівників колонії він виконує та завжди виконував, правил безпеки праці дотримується, приймає участь у виховних програмах. Але все одно не отримує заохочень. Також, засуджений зазначає, що не відмовлявся від загальноосвітнього та професійно-технічного навчання. Вважає, що суд першої інстанції розглянув його клопотання однобічно та не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи. Просить прийняти до уваги, що на волі у нього є брат та сестра, які готові прийняти його до себе після звільнення з місць позбавлення волі та нажати йому житло.

При апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні, просив задовольнити свою апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Представник Криворізької ВК №80 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів, в процесі підготовки до розгляду справи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , встановила, що засуджений не довів свого виправлення, тому погоджується із рішенням суду про те, що не зважаючи на відбуття 3/4 строку призначеного покарання, призначеного за умисний особливо тяжкий злочин, він не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що під час перебування в Криворізькій ВК №80 засуджений характеризувався негативно (а.ос.100). Крім того, ОСОБА_6 за весь період відбування покарання не мав жодного заохочення, але мав три стягнення за порушення режиму утримання, які є погашеними у встановленому законом порядку (а.ос.122).
Також, відповідно до витягу із протоколу №9 від 24 березня 2016 року засідання комісії Криворізької виправної колонії №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області на предмет розгляду особових справ засуджених для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі згідно ст.81 КК України, відмовлено в направленні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 для вирішення питання про застосування ст.81 КК України як таке, що є передчасним, оскільки засуджений не довів свого виправлення (а.ос.99).
Крім того, як було встановлено колегією суддів при вивченні матеріалів особової справи ОСОБА_6 , постановою начальника ВК №80 про накладення дисциплінарного стягнення від 30.01.2017 року, засудженим ОСОБА_6 було допущено порушення режиму відбування покарання. В зв`язку з чим на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани (а.ос.120).
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що суд першої інстанції розглянув його клопотання однобічно та не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах особової справи, яка була детально вивчена та проаналізована судом першої інстанції, містяться всі дані про особу засудженого, на підставі яких суд зробив вірний висновок про необхідність відмови йому в умовно-достроковому звільненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що на волі у нього є брат та сестра, які готові прийняти його до себе після звільнення з місць позбавлення волі та нажати йому житло, колегія суддів вважає їх такими, що жодним чином не впливають на ступінь виправлення засудженого, а тому не є підставою для застосування до нього положень ст.81 КК України.

За таких обставин, доводи доповненої апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4