Справа № 132/2726/16-к
Провадження №11-кп/772/662/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянула 25 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000443 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не судимого;

засуджено за ст. 128 КК України і призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 заводолено частково.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 4 695 гривень по відшкодуванню матеріальної шкоди, 10 000 гривень по відшкодуванню моральної шкоди, завданої злочином, а також 5 000 гривень по відшкодуванню витрат на правову допомогу.

В іншій частині позов ОСОБА_7 залишено без задоволення у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі потерпілого ставиться питання про зміну вироку суду, виключення із вироку пом`якшуючої обставини щирого каяття, обрання покарання у виді обмеження волі та стягнення із обвинуваченого на його користь заробітну плату у мінімальному розмірі за період з 05.07.2016 року по 02.02.2017 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 05.07.2016 року близько 22:00год перебував біля свого домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Згодом до нього підійшов сусід ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , який повертався до місця свого проживання після відвідування знайомого. Під час зустрічі в них виникла суперечка, в результаті якої ОСОБА_6 , не передбачаючи та не бажаючи спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, наніс ОСОБА_7 удар долонею правої руки в область обличчя та після нанесеного удару взяв ОСОБА_7 за руки та відкинув від себе, в результаті чого ОСОБА_7 , зробивши декілька кроків назад, впав на асфальтовану ділянку та вдарився задньою частиною голови.

Внаслідок заподіяного ОСОБА_6 удару, поштовху та подальшого падіння ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які являлися небезпечними в момент заподіяння через наявність перелому потиличної кістки та згідно висновків експерта №110 від 02.09.2016 року та №111 від 16.09.2016 року належать до тяжких тілесних ушкоджень та виникли від внаслідок співударяння потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття, що мало місце при падінні ОСОБА_7 з положення стоячи на площину, при наданні його тілу прискорення внаслідок кидка. Виходячи з того, що умислом ОСОБА_6 не охоплювалось заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, було визнано, що він вчинив необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, оскільки ударяючи та відштовхуючи ОСОБА_7 від себе, ОСОБА_6 хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок удару головою об асфальт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; заперечення обвинуваченого проти задоволення апеляційної скарги; міркування прокурора щодо законності прийнятого рішення; виступи обвинуваченого і прокурора в судових дебатах в підтримання висловлених позицій; а обвинуваченого ще і в останньому слові; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення без змін прийнятого рішення із наступних підстав.

Потерпілий на апеляційний розгляд не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце апеляційного розгляду та не повідомляв про поважні причини свого неприбуття, що не перешкоджало його проведенню.

Представник потерпілого просив проводити апеляційний розгляд у його відсутність.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений та юридична оцінка скоєного ніким не оскаржується та у суду не викликає сумнівів.

Виходячи із висновків СМЕ та показів експерта ОСОБА_9 в суді, тілесні ушкодження ОСОБА_7 були заподіяні кулаком або долонею руки, їх нанесення ногою виключається.

Черепно-мозкова травма утворилась внаслідок співудару потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття при падінні потерпілого з положення стоячи при падінні, надавши тілу прискорення внаслідок кидка.

Покази обвинуваченого узгоджуються із зазначеними висновками і спростовують пояснення потерпілого про побиття його ногами.

В зв`язку з чим, доводи апелянта, про виключення пом`якшуючої обставини, оскільки ОСОБА_6 не пояснював так, як пояснював він, а тому не покаявся, суд не бере до уваги. Як слідує із аудіозапису судового засідання, ОСОБА_6 просив вибачення у потерпілого, хоча і не бажав негативних наслідків, не заперечував проти відшкодування сум матеріальних і моральних збитків, заподіяних потерпілому.

Виходячи із матеріалів кримінального провадження і заявленого цивільного позову, потерпілий на час скоєння відносно нього злочину ніде не працював.

Тому його прохання про відшкодування втрачених доходів чи затрат, пов`язаних із працевлаштуванням, не ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягають до задоволення.

Ніяких обставин, які би впливали на призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Більш того, відповідно до ст.420 КПК України застосування більш суворого покарання можливе лише при скасуванні вироку і ухваленні нового, про що не просив потерпілий.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 419 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: