Справа № 464/6065/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/134/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002382 від 22.07.2016р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 27.10.2016р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.10.2016р. ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.296 КК України на 1 рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Згідно п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробацїі про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 22 липня 2016р. близько 8 год., перебуваючи у кафе-барі «Кнайпа» по вул. Кос-Анатольського, 2, у м. Львові, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, вчинила хуліганські дії, які за своїм змістом відзначались особливою зухвалістю, а саме ОСОБА_7 почала виражатись у сторону працівника закладу ОСОБА_9 грубою нецензурною лайкою, порозкидала у залі кафе-бару приладдя для прибирання, коли до неї підійшла інша працівниця закладу ОСОБА_10 з проханням заспокоїтись, обвинувачена не припинила своїх дій, нанесла потерпілій ОСОБА_10 декілька ударів ногами в область живота та обличчя, спричинивши останній фізичний біль. Після того, як ОСОБА_10 сховалась у сусідньому залі, зачинивши за собою двері, ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, почала вдаряти ногами по дверях, намагаючись проникнути за нею у сусідній зал, але її дії були припинені працівниками охорони. Внаслідок хуліганських дій зірвано режим роботи закладу у період часу з 8 год. по 8 год. 20 хв. 22.07.2016р.
Не погоджуючись із даним вироком захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 284 КПК України. В обґрунтування покликається на те, що всі обставини інтерпретовані судом виключно на інтересах потерпілих та сторони обвинувачення, а доводи сторони захисту не взято до уваги. Вважає, що у діях ОСОБА_7 відсутні ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 , які останні змінили у судовому засіданні, викликають сумнів у своїй правдивості, а тому відповідно до вимог ст.ст. 17, 89, 94 КПК України такі не можуть бути доказом вини ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині. Ні медична довідка, ні висновок експертизи не підтверджують показання потерпілої про те, що їй було спричинено удар у живіт. Окрім цього, у висновку експертизи зазначено, що зі слів ОСОБА_10 їй було спричинено лише удар в обличчя. Показання ОСОБА_10 у частині того, що ОСОБА_7 нецензурно виражалась у сторону ОСОБА_9 , заперечені самою ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_9 на досудовому слідстві стверджувала, що працює у кафе «Кнайпа» офіціанткою, разом з тим у суді зазначила, що працює у кафе прибиральницею, що підтверджується і відповідним договором № 4 від 14.07.2016р.

Вказує, що у діях обвинуваченої відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки є сумніви щодо факту порушення громадського порядку. Так, згідно довідки директора ТзОВ «Юр» від 29.07.2016р. внаслідок вчинених ОСОБА_7 дій 22.07.2016р у період часу з 8 год. до 8 год. 20 хв. був порушений (зірваний) режим роботи кафе-бару «Кнайпа». Разом з тим, судом не взято до уваги довідку ТзОВ «Юр» № 1 від 11.08.2016р., у якій зазначено, що у приміщенні кафе «Кнайпа» ТзОВ «Юр» здійснює господарську діяльність з 10 год. до 23 год.

Рапорт інспектора поліції від 22.07.2016р. не може бути доказом вини ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій, оскільки у такому зазначено як потерпілу ОСОБА_11 (тобто Сенчишин), яка заперечила будь які протиправні дії чи висловлювання щодо неї з боку обвинуваченої. Згідно висновку експертизи № 1466 від 26.07.2016р., в основу якого було покладено довідку з ТП 2, у потерпілої тілесних ушкоджень не виявлено.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні доводи свого захисника, думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, повинно бути зазначено докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримані.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 22.07.2016р. близько 8 год., перебуваючи у кафе-барі «Кнайпа» по вул. Кос-Анатольського, 2, у м. Львові, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, вчинила хуліганські дії, які за своїм змістом відзначались особливою зухвалістю, а саме ОСОБА_7 почала виражатись у сторону працівника закладу ОСОБА_9 грубою нецензурною лайкою, порозкидала у залі кафе-бару приладдя для прибирання, коли до неї підійшла інша працівниця закладу ОСОБА_10 з проханням заспокоїтись, обвинувачена не припинила своїх дій, нанесла потерпілій ОСОБА_10 декілька ударів ногами в область живота та обличчя, спричинивши останній фізичний біль. Після того, як ОСОБА_10 сховалась у сусідньому залі, зачинивши за собою двері, ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, почала вдаряти ногами по дверях, намагаючись проникнути за нею у сусідній зал, але її дії були припинені працівниками охорони. Внаслідок хуліганських дій зірвано режим роботи закладу у період часу з 8 год. по 8 год. 20 хв. 22.07.2016р.
Такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Основний безпосередній об`єкт хуліганства громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.
У вироку суду, як на доказ вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд першої інстанції покликався на довідку за підписом директора ТзОВ «Юр» ОСОБА_12 , надану на запит слідчого за № 6088/40/09/2016 від 29.07.2016р., з якої вбачається, що 22.07.2016р. у період часу з 8 год. до 8 год. 20 хв. внаслідок вчинення ОСОБА_7 протиправних дій був порушений (зірваний) режим роботи кафе-бару «Кнайпа», що по вул. Кос-Анатольського, 2 у м. Львові.
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження є довідка № 1 від 11.08.2016р. за підписом директора ТзОВ «Юр» ОСОБА_12 про те, що у приміщенні кафе-бару «Кнайпа» ТзОВ «Юр» здійснює господарську діяльність з 10 год. дня до 23 год. вечора (а.с. 68). З оскаржуваного вироку вбачається, що дана довідка не була оцінена судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Окрім цього, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_7 покликався на висновок судово-медичної експертизи № 1466 від 26.07.2016р., у якому зазначено, що при обстеженні ОСОБА_10 лікарем травмпункту № 2 м. Львова 22 липня 2016 року було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин правої половини обличчя». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої тілесних ушкоджень не виявлено. Не виключено, що гр. ОСОБА_10 і був спричинений удар у праву половину обличчя, який не залишив сліду, але викликав фізичний біль (а.с. 37).
Допитаний судом медичний експерт ОСОБА_13 підтвердив наданий ним висновок, вказавши про відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої на час проведення експертизи, у зв`язку з чим не надається можливим пояснити механізм їх утворення.
Разом з тим, при відсутності у матеріалах кримінального провадження довідки травмпункту № 2 м. Львова за № 1406 про те, що при обстеженні ОСОБА_10 22.07.2016р. було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин правої половини обличчя», судом першої інстанції не було допитано у судовому засіданні лікаря ТП № 2, який обстежував 22.07.2016р. ОСОБА_10 .
Окрім цього, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винною у тому, що вона вчинила хуліганські дії, які за своїм змістом відзначались особливою зухвалістю, а саме ОСОБА_7 , серед іншого, порозкидала у залі кафе-бару приладдя для прибирання.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на досудовому розслідуванні огляд з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у порядку ст. 237 КПК України не проводився.
На переконання колегії суддів наведені обставини свідчать про неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, допустив неповноту судового розгляду та такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегією суддів визнаються істотними, і є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, який слід провести із чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволити частково, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 27.10.2016р. щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4