Справа № 675/1108/17
Провадження № 1-в/675/313/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" серпня 2017 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав Хмельницької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)»
про звільнення від подальшого відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 ) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з клопотанням про його звільнення від подальшого відбування покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року.
В огрунтування заявленого клопотання зазначає, що з врахуванням приписів Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року підлягає безумовному звільненню від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання у повному обсязі на підставах, викладених в останньому, просив його задовольнити.
На думку прокурора заявлене клопотання безпідставне та необгрунтоване, просив суд відмовити у його задоволенні.
Представник Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» підтримала позицію прокурора, вважає, що клопотання засудженого до задоволення не підлягає.
Заслухавши пояснення та доводи учасників судового провадженя, вивчивши наявні матеріали, суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_5 слід відмовити.
Постановляючи ухвалу по суті заявлених вимог суд врахував наступне.
Як встановлено, ОСОБА_5 15.12.2004 року вироком апеляційного суду Сумської області, який згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав чинності, набрав чинності 22.03.2005 року, засуджений за ст.ст. 357 ч. 3, 289 ч. 3, 194 ч. 2, 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Слід зазначити, що суд при постановленні вироку щодо ОСОБА_5 призначив покарання у відповідності до положень Конституції України та чинного на той час Кримінального кодексу України. На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_5 будь-яким законом не усунута.
На думку суду, покликання ОСОБА_5 на положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» як на підставу наявності для засудженого реальної можливості звільнення від довічного позбавлення волі не заслуговують уваги.
Судом береться до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ласло Магьяр проти Угорщини» від 20 травня 2014 року висловлено позицію, що засуджені до довічного позбавлення волі повинні не тільки мати можливість дострокового звільнення, але й знати, що потрібно їм зробити, щоб стосовно них було розглянуто питання про таке звільнення. Для належного виконання цього рішення держава відповідач повинна провести реформи переважно законодавчі, механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення. Цей механізм повинен гарантувати оцінку в кожному конкретному випадку того, чи є утримання під вартою виправданим на обґрунтованих пенологічних підставах, і надати довічникам можливість передбачити, з певним ступенем точності, що вони повинні робити, щоб стосовно них було розглянуто питання звільнення і за яких умов.
Водночас, у рішенні «Ласло Магьяр проти Угорщини» Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлення судом порушення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у даній справі не є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Судом також не визначено, чи повинне дострокове звільнення від відбування покарання бути правом особи, чи має відноситися до сфери дискреції. Вказане питання має бути вирішено державою відповідачем відповідно до кримінального законодавства країни.
Крім того, суд констатує, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
При цьому, ст. 14 вказаного Закону визначено, учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ізяславський районний суд Хмельницької області не є повноважним судом щодо перегляду вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, який набрав у встановленому порядку законної сили 22.03.2005 року.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, ч. 2 ст. 13, ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1