Справа № 539/1421/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0000782 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни Полтавської області, громадянина України, проживаючої по АДРЕСА_1 , непрацюючого, освіта середня, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи в лісосмузі поблизу м.Лубен Полтавської області, біля дерева знайшов предмети ззовні схожі на гранату та запал до неї, та достовірно знаючи, що знайдене є боєприпасом, підібрав вказані предмети та переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 18.05.2017 року, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою, в гаражному приміщенні, в сумці виявлено та вилучено предмети, які згідно висновку експерта №56 від 26.05.2017 року є: об`єкт №1 - запал до ручної гранати (УДЗ), до категорії бойових припасів не відноситься, є засобом підриву (засобом ініціювання вибуху); об`єкт №2 корпус гранати РГО, до категорії бойових припасів не відноситься; при спорядженні ручної гранати РГО запалом типу УДЗ, вона буде відноситися до категорії боєприпасів.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що, дійсно, в квітні 2017 року він перебував в лісосмузі поблизу м.Лубен, де знайшов гранату. Зрозумівши, що це боєприпас вирішив забрати собі. Після цього привіз її до себе додому по АДРЕСА_1 , де залишив зберігатися в сумці в приміщенні гаражу. В подальшому граната була знайдена в його господарстві під час обшуку працівниками поліції.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, захисник обвинуваченого та прокурор також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину на стадії досудового розслідування та кається в скоєному, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, особу винного, зважаючи на його молодий вік, досудову доповідь органу пробації з констатацією можливості виправлення ОСОБА_4 без позбавлення його волі на певний строк, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1581 грн. 92 коп. витрат на проведення експертиз.

Речовий доказ по справі, рештки гранати РГО, що знаходяться в кімнаті речових доказів у Лубенському ВП, знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1