АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/59/17 Справа № 207/1252/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №№ 0000754, 0000389 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджена ч. 1, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі,
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі,
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілих у відшкодування шкоди відповідні суми.
Згідно вироку суду, 09 березня 2016 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, прийшла в квартиру АДРЕСА_2 , де мешкає її знайома гр. ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, попросила у ОСОБА_10 її пенсійну карту «Приват банку» № НОМЕР_1 , обманюючи останню, висловлюючи намір перевести на карту грошові кошти, які вона раніше брала в борг у потерпілої, в дійсності не маючи наміру повернути борг, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 . Після того, як ОСОБА_10 добровільно передала ОСОБА_6 вищезазначену пенсійну карту та повідомила пін код карти, ОСОБА_6 в той же день, тобто 09.03.2016 року, приблизно в 17 год. 40 хв., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, використовуючи вищезазначену пенсійну карту, зняла та заволоділа через банкомат, який знаходився за адресою: пр. Конституції, 25 в м. Дніпродзержинську, з рахунку потерпілої у ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 2000 грн. Заволодівши грошовими коштами з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 30 березня 2016 року, приблизно о 09 год. 15 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_3 , де мешкає їй незнайома гр. ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_11 , повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_11 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 400 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_11 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 01 квітня 2016 року, приблизно о 08 год. 15 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_4 , де мешкає їй незнайома ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_9 , повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_9 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 555 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_9 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 555 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 06 квітня 2016 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_5 , де мешкає їй незнайома ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_12 повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_12 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 305 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_12 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 305 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 07 квітня 2016 року, приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_6 , де мешкає їй незнайома ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_13 , повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_13 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 400 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_13 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 14 квітня 2016 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_7 , де мешкає їй незнайома ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_14 , повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_14 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 400 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_14 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими крштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Повторно, 21 квітня 2016 року, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_8 , де мешкає їй незнайома ОСОБА_15 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілу ОСОБА_15 , повідомила їй, що може придбати для неї продукти харчування по низьким цінам, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_15 . При цьому, ОСОБА_15 повинна була передати їй грошові кошти в сумі 600 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпіла ОСОБА_15 , під дією обману, добровільно передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
20 квітня 2016 року приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла в квартиру АДРЕСА_9 , де мешкає незнайомий їй ОСОБА_16 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, видаючи себе за працівника соціальної служби, обманюючи потерпілого ОСОБА_16 , повідомила йому, що може придбати для нього продукти харчування за низькою ціною, в дійсності, не маючи наміру виконувати зобов`язання, а маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_16 повинен був передати їй грошові кошти в сумі 1200 грн. для закупки продуктів харчування. Після того, як потерпілий ОСОБА_16 під дією обману добровільно передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1200 грн., остання з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
Повторно, 20.04.2016 року, приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_9 , побачила, що господар квартири ОСОБА_16 та його дружина - ОСОБА_17 залишили належне їм майно без нагляду, після чого у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення майна останнього шляхом вільного доступу.
Реалізуючи свій злочинний умисел і переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та його дружини, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу умисно, таємно, з корисливих мотивів викрала з квартири за вищевказаною адресою наступне, належне ОСОБА_16 майно:
- грошові кошти в сумі 250 грн.;
- жіночий гаманець з шкірозамінника, матеріальної цінності не представляє.
Завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 250 грн., ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Не погодившись із вищевказаним вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання
- за ч. 1 ст. 190 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі,
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді 2 років обмеження волі,
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 3 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років обмеження волі.
Апеляційні вимоги обґрунтовані тим що, на думку прокурора, призначене обвинуваченій покарання через м`якість не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченій, а також у зв`язку з суттєвим порушенням норм кримінально процесуального законодавства: в повній мірі не враховано тяжкість та суспільна небезпека скоєного кримінального правопорушення, особа обвинуваченої, що ОСОБА_6 , знаходячись під домашнім арештом, скоїла корисливі злочини стосовно потерпілого ОСОБА_16 , який також, як і інші потерпілі, є особою похилого віку. Також у вступній частині вироку відсутній номер кримінального провадження що є порушенням ст.374 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_6 також подала апеляційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень до неї, не оспорюючи доведеність її вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, порушує питання про зміну вироку суду та просить пом`якшити призначене покарання.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена посилається на те, що грошові кошти отриманні злочинним шляхом направляла на лікування хворої матері. На час подання апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 матір останньої померла. Також обвинувачена посилається на тяжкий стан здоров`я, наявності на утриманні малолітньої онуки та складні родинні стосунки.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , доводи прокурора ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі, обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої та пом`якшити призначене їй покарання, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченою не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Як вбачається з апеляційних скарг, прокурор та обвинувачена ОСОБА_6 висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України фактично не оспорюють, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Вирок суду в частині відшкодування матеріальної шкоди за цивільними позовами в апеляційному порядку також не оскаржується, а тому не передбачає апеляційного перегляду.

Перевіряючи доводи прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 , викладені в їх апеляційних скаргахпро невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості.

Згідно даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не працює, є інвалідом 3 групи, не одружена, неповнолітніх дітей не має, за місцем мешкання скарги на неї відсутні, в силу ст.89 КК України раніше не судима.

Судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання, - щире каяття та обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок. Інтересами потерпілих щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого злочину та його підвищений рівень суспільної небезпеки, а також враховуючи дані про особу обвинуваченої, та інші обставини кримінального провадження, зокрема вчинення 9 епізодів інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що єдиною необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів та досягнення інших цілей покарання, є покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, яку слід відбувати реально.
Виходячи з викладеного, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через суворість покарання є необґрунтованими.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 в її апеляційній скарзі про наявність в останньої семирічної онуки на утриманні, як на пом`якшуючу покарання обставину, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки відсутні належні докази позбавлення батьківських прав відносно доньки обвинуваченої.
Доводи прокурора, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не недосягнув мети покарання з огляду на допущену невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через м`якість покарання, на думку колегії суддів не є слушними.
Разом з тим, позиція прокурора викладена в апеляційній скарзі про невідповідність вироку суду вимогам ст.374 КПК України щодо не зазначення у вступній частині вироку найменування кримінального провадження, колегія суддів ввжає такою, що заслуговує на увагу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення стосовно ОСОБА_6 складається з обвинувального акту за ч.1, 2 ст.190 КК України, що внесено до ЄРДР за №0000389 від 09 березня 2016 року та обвинувального акту за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000754 від 10 травня 2016 року (а.п.95, 131 т.2).

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 не зазначив номер кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування,що колегія суддів вважає порушенням п.3 ч.2 ст.374 КПК України та підлягає усуненню судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідні доводи прокурора в частині зазначення номеру кримінального провадження у вступній частині вироку суду підлягають задоволенню, а вирок суду зміні в цій частині. Апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 щодо пом,якшення призначеного її покарання задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити, зазначивши у його вступній частині номери кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754, 0000389.

В інший частині вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4