Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7309/16-к
Провадження № 1-кп/711/60/17
У Х В А Л А

14 лютого 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зволен Среднєсловацької області (нині Словацька республіка), громадянина України, з неповною вищою освітою, приватного підприємця, інваліда 2 групи, не одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, суд

встановив:

Приблизно о 18 год. 20 хв. 22 травня 2016 року ОСОБА_6 біля під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , тобто в громадському місці, вчинив хуліганські дії, що грубо порушують громадський порядок і виражають явну неповагу до суспільства, за своїм змістом відзначилися особливою зухвалістю і виразились у тому, що він в присутності сторонніх осіб, в тому числі й малолітніх дітей, після нетривалої розмови із своєю сусідкою потерпілою ОСОБА_10 з приводу пошкодженої клумби, використовуючи незначний привід, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс потерпілій удар кулаком в обличчя. Присутній при цьому потерпілий ОСОБА_12 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 став між ним та потерпілою ОСОБА_13 і вимагав від ОСОБА_6 припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_14 вчинив опір ОСОБА_15 : спочатку відштовхнув його, а потім наніс один удар кулаком в обличчя та численні удари по тулубу і тимчасово припинив свої дії після втручання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , але потім знову наніс кулаком два удари в голову та один удар в тулуб потерпілої ОСОБА_13 . Білостоцький знову намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_6 і став його відштовхувати, але той продовжив чинити опір потерпілому ОСОБА_15 та наніс йому біля трьох ударів кулаками в обличчя і верхню частину тулуба. Після чого знову наніс потерпілій ОСОБА_18 ще один удар кулаком в голову і один удар ногою в область живота і тимчасово відійшов від місця конфлікту до свого автомобіля, а потім підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та наніс їй ще один удар кулаком в обличчя, від якого потерпіла впала на асфальтове покриття і короткочасно втратила свідомість.

В результаті суспільно небезпечних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, саднами обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та травматичного ушкодження (скол) одного зуба на верхній щелепі справа, садна правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами, саднами м`яких тканин обличчя, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Скоєння ОСОБА_6 зазначеного суспільно-небезпечного діяння доведено наданими суду наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що біля 18 год. 20 хв. 22 травня 2016 року вона перебувала з малолітніми дітьми біля багатоквартирного будинку і зробила зауваження ОСОБА_6 з приводу пошкодженої клумби, але він повівся неадекватно ситуації: почав кричати і вдарив її рукою в обличчя. Це помітив ОСОБА_15 і став між ними, вимагаючи від ОСОБА_6 припинити хуліганські дії, але той відштовхнув ОСОБА_9 і наніс йому декілька ударів руками в обличчя і по тулубу. Після втручання сусідок ОСОБА_14 тимчасово припинив активні дії, але потім знову наніс їй руками удари по голові та тулубу. ОСОБА_15 почав відтягувати ОСОБА_6 від неї, але той почав чинити опір ОСОБА_15 і ще наніс йому декілька ударів руками в обличчя та по тулубу, а потім знову спрямував свої дії на неї: ударив рукою по голові й ногою в живіт. Тимчасово відійшовши до свого автомобіля, ОСОБА_14 повернувся до неї та ще раз наніс удар кулаком в обличчя, від чого вона впала і втратила свідомість.

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що за декілька днів до події бачив як ОСОБА_14 ходив по клумбі, про що розповів ОСОБА_18 . 22.05.2016 р. побачив, що ОСОБА_13 зробила зауваження ОСОБА_14 з приводу пошкодженої клумби, а той у відповідь наніс їй удар кулаком в обличчя. Він втрутився і став між ними, намагаючись припинити дії ОСОБА_6 , але той також і йому наніс удар рукою в обличчя і декілька ударів по тулубу, а коли втрутилась ОСОБА_19 і дружина потерпілого, припинив тимчасово свої дії. Потім знову почав наносити удари ОСОБА_18 і потерпілий знову намагався його зупинити, але ОСОБА_14 знову наносив йому удари в голову і тулуб, потім ще наніс удари потерпілій ОСОБА_18 рукою та ногою. Тимчасово відійшовши від них, ОСОБА_14 повернувся і знов наніс удар ОСОБА_18 в обличчя, від якого вона впала.

Свідок ОСОБА_16 дала аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що, почувши шум конфлікту на вулиці, через вікно побачив закінчення дій ОСОБА_6 , а саме те, що той підбіг до ОСОБА_13 і наніс їй удар кулаком в обличчя, від якого потерпіла впала.

Показання свідка ОСОБА_21 є малоінформативними. Він пояснив, що очевидцем бійки не був, але бачив, що ОСОБА_14 , ОСОБА_22 і потерпілі, біля яких були малолітні діти, сварились між собою. У ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були пошкодження на обличчях, а у останнього і пошкодження на кистях рук.

Із показання свідка ОСОБА_17 встановлено, що конфлікт між ОСОБА_14 і ОСОБА_13 почався із-а того, що та зробила йому зауваження з приводу пошкодженої клумби.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що при вказаних обставин зі своєї квартири спостерігала як ОСОБА_13 зробила зауваження ОСОБА_14 , але той штовхнув її, після чого втрутився ОСОБА_15 , але ОСОБА_14 почав чинити опір йому та наносити йому і Шульзі удари. Після втручання очевидців відходив, але знову повертався і наносив удари ОСОБА_18 . Цю подію вона з чоловіком знімали на відеокамери, вмонтовані в їх мобільні телефони.

Такі ж показання дав свідок ОСОБА_24 .

Під час досудового розслідування вилучено записи з телефонів свідків, дослідженням яких встановлено, які дії вчинив ОСОБА_14 в громадському місці у присутності сторонніх осіб, в тому числі й малолітніх дітей, відносно потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_9 .

Ці відеозаписи знімались із різних ракурсів, тому що свідки ОСОБА_25 перебували в різних приміщеннях своєї квартири. Із записів встановлено, що вони доповнюють і більшою частиною дублюють один одного, що спростовує нічим не підтверджені припущення захисника про можливий їх монтаж. Вказані відео- та звукозаписи є документами в розумінні ст. 99 КПК України і визнаються судом допустимими доказами.

Показання потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_26 і подружжя ОСОБА_25 узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються вказаними документами.

Під час слідчих експериментів потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_13 вказали механізм нанесення їм ударів ОСОБА_14 (а.с.203,212).

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 02-01/1257 потерпілій ОСОБА_10 внаслідок дії тупих предметів, що могло мати місце при обставинах, зазначених нею під час слідчого експерименту, заподіяно травму голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, саднами обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та травматичного ушкодження (скол) одного зуба на верхній щелепі справа, садна правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.210).

За висновками судово-медичної експертизи № 02-01/1427 потерпілому ОСОБА_12 внаслідок дії тупих предметів, що могло мати місце при обставинах, зазначених ним під час слідчого експерименту, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами, саднами м`яких тканин обличчя, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.223).

Вказані докази доводять те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Ці дії розпочались на ґрунті особистих неприязних відносин із-за незначного приводу, коли потерпіла ОСОБА_13 зробила ОСОБА_14 зауваження, але переросли в хуліганські з боку ОСОБА_6 , який в громадському місці у присутності сторонніх осіб, в тому числі й малолітніх дітей, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почав бити ОСОБА_13 , а потім вчинив опір потерпілому ОСОБА_15 , який припиняв його хуліганські дії, і при цьому причинив потерпілим тілесні ушкодження.

При цьому ОСОБА_14 здійснив посягання на суспільні відносини в активній формі з його ініціативи через використання незначного (нікчемного) приводу в публічному (громадському, людному) місці, супроводжуючи свої дії фізичним насильством.

Незважаючи на те, що ОСОБА_14 не планував вчинити хуліганські дії, а використав як привід зроблене йому зауваження, це не свідчить про відсутність в його діях хуліганства. Для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду України в ухвалі від 04.10.2012 р. по справі №5-17 кс 12.

Суду також надані докази у вигляді показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які пояснили, що ОСОБА_14 захищався від агресивної поведінки потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які здійснили напад на нього та його дитину.

Ці показання не узгоджуються з показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_26 і подружжя ОСОБА_25 , а також відеозаписам і суперечать один одному.

Так, свідок ОСОБА_29 пояснила, що ОСОБА_13 зробила зауваження ОСОБА_14 , потім почала його штовхати, потім підійшов ОСОБА_15 і вони з ОСОБА_14 почали шарпати один одного за одяг. Дитина ОСОБА_6 почала плакати, ОСОБА_14 взяв її на руки і попрямував убік, але їх наздогнала ОСОБА_13 і нанесла удар, попавши або в ОСОБА_6 або в його дитину. За подальшими діями свідок не спостерігала.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що сварку з ОСОБА_14 затіяла ОСОБА_13 , до сварки підключився ОСОБА_15 . Шульга раптово відхилилась і ОСОБА_15 почав бити ОСОБА_6 . Той відійшов і взяв на руки дитину, але в цей час їх наздогнала ОСОБА_13 і нанесла два удари, вдаривши дитину і ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що був очевидцем того, як ОСОБА_13 нанесла удар ОСОБА_14 , який захищав свою дитину, а тільки після цього появився ОСОБА_15 , який почав бити ОСОБА_6 .

Отже, показання цих свідків різняться у тому, хто перший почав бійку: з показань ОСОБА_22 випливає, що ОСОБА_15 першим почав наносити удари ОСОБА_14 , а до цього ОСОБА_13 тільки сварилась, а фізичну силу застосувала тільки тоді, коли бійка на короткий час вщухла і ОСОБА_14 взяв дитину на руки; з показань ОСОБА_29 що першою фізичну силу до ОСОБА_6 застосувала ОСОБА_13 , потім виникла бійка між ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , а потім ОСОБА_13 знову накинулась на ОСОБА_6 з дитиною; свідок ОСОБА_30 вказав, що нібито ОСОБА_13 застосувала фізичне насильство до ОСОБА_6 та його дитину, а потім у конфлікт втрутився ОСОБА_15 , який підїхав на автомобілі.

Як зазначено вище, переглядом відеозаписів встановлено, що до ОСОБА_13 з ОСОБА_14 підійшов ОСОБА_15 , став між ними і зробив ОСОБА_14 зауваження, чому той штовхає ОСОБА_13 , у відповідь на що ОСОБА_14 наніс йому удар кулаком в обличчя і інші удари. Після того, як їх розборонили ОСОБА_22 і ОСОБА_15 , ОСОБА_14 з дитиною на руках знову почав наносити удари Шульзі і тільки тоді почувся крик ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_13 нібито вдарила дитину.

Таким чином, виявлені судом суттєві розбіжності в показаннях зазначених свідків між собою та іншими доказами свідчать про те, що ці свідки умисне спотворюють відомості про обставини події, намагаючись таким чином допомогти ОСОБА_14 уникнути застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Під час досудового розслідування проведена судова психіатрична експертиза, за висновками якої ОСОБА_6 виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі наслідків черепно-мозкової травми (1996 р.) з вираженими проявами психоорганічного синдрому, розладами вищих інтелектуальних функцій, шизофреноподібними розладами, з маячними інтерпретаціями, через що не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними як на час вчинення дій 22.05.2016 р. так і в даний час, через що становить пасивний тип суспільної небезпеки, що може привести до скоєння суспільно-небезпечних дій. Хворий ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом(т.1 а.с.225-233).

У суду немає підстав сумніватись у тих висновках експертизи, що ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого не здатен усвідомлювати власні дії та керувати ними як на періоди часу, до яких відносяться інкриміновані йому дії, так і на теперішній час. Експертиза проведена кваліфікованими спеціалістами в області судової психіатрії, ними враховано проведення аналогічних експертиз у минулому, а також анамнез його хвороби на протязі тривалого часу і психічний стан хворого під час дослідження в експертному закладі.

Допитаний судом експерт ОСОБА_31 дав роз`яснення висновкам експертизи, зокрема пояснив, що агресивні дії ОСОБА_6 були неправильною реакцією на нікчемний привід зауваження. Це ще раз переконує суд у тому, що ОСОБА_14 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, використавши нікчемний (незначний) привід.

Критерії вибору судом виду примусових заходів медичного характеру залежать від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, небезпечності психічно хворого для себе й інших осіб. При виборі виду таких примусових заходів необхідно оцінювати суспільну небезпечність хворого, що визначається як ризик скоєння хворим повторного суспільно небезпечного діяння. Ступінь суспільної небезпечності психічно хворого визначається на підставі аналізу тяжкості вчиненого діяння та типу його суспільної небезпечності (активного чи пасивного), зважаючи на можливості повторення суспільно небезпечних діянь.
Частиною першою статті 94 КК України суду надано можливість застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В цьому конкретному випадку суд враховує як медичний критерій, тобто психічний стан хворого, так і характер вчинених суспільно небезпечних діянь, тобто юридичний критерій. За медичним критерієм, що відображено в акті судово-психіатричної експертизи, у ОСОБА_6 виявлені прояви хронічного психічного захворювання; з огляду на особливості виявленої у нього хвороби він виявляє ознаки пасивного типу суспільної небезпеки. Ці висновки про характер і тяжкість захворювання та тяжкість скоєного суспільно небезпечного діяння приводять суд до висновку, що ОСОБА_6 становить загрозу для суспільства і на підставі ч. 2 ст. 94 КК України його необхідно помістити до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_12 пред`явлено цивільні позови до ОСОБА_6 про відшкодування ним завданої ім. моральної та матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання по цивільному позові, суд керується положеннями ч.2 ст. 1186 ЦК України про те, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом із цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Таким чином, законодавцем передбачено можливість відшкодування шкоди не особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, а його родичами особи при наявності певних обставин в їх сукупності.

Цивільний позов до таких осіб не пред`являвся, тому суд відмовляє в задоволенні цивільного позову до ОСОБА_6 .

На підставі ст.ст. 93, 94 КК України, керуючись ст.ст. 508, 512, 513 КПК України, суд

у х в а л и в :

Застосувати до ОСОБА_6 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 10 хв. 20 лютого 2017 року.

Суддя: ОСОБА_1