Справа № 583/2260/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка обвинувальний акт, що надійшов від Охтирської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 08.08.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця м. Донецьк, освіта середня- спеціальна, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у серпні 2014 року разом з дружиною ОСОБА_5 покинули тимчасово окуповане місто Донецьк. Після чого, останні почали проживати за адресою АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 17.11.2014 року звернулись до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявами про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Працівниками Управління на підставі вказаних заяв, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взято на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг» затверджений «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі за текстом Порядок).

Згідно із п. З Порядку встановлено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

В подальшому 18.11.2014 року ОСОБА_4 звернувся до Управління із заявою «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перечищеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» йому та його дружині, після чого останнім призначено вказану допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу від 29.04.2015 придбала у власність будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 22.05.2015, 24.11.2015, 23.05.2016, 22.11.2016 достовірно знаючи про те, що відповідно до п. 6 Порядку він та ОСОБА_5 не мають права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки його дружина ОСОБА_5 з 29.04.2015 року являється власником будинку розташованим за адресою АДРЕСА_2 , маючи єдиний злочинний намір направлений на заволодіння належними державі грошовими коштами у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, переслідуючи корисливу мету, шляхом обману, власноруч, заповнив заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до яких умисно з корисливих намірів, вніс недостовірні дані, щодо відсутності у нього та будь-якого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Після чого, продовжуючи свій єдиний злочинний намір направлений на заволодіння, шляхом обману, належними державі грошовими коштами у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, переслідуючи корисливу мету умисно 22.05.2015 року, 24.11.2015 року, 23.05.2016 року та 22.11.2016 року подав заяви до Управління, з метою неправомірного отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам призначеної для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі поданих вищевказаних заяв, рішеннями Управління про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 25.05.2016 року, 02.12.2015 року, 25.05.2016 року, 23.11.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , призначено щомісячну допомогу в розмірі 1768,00 грн., з 18.05.2015 року по 17.11.2015 року, з 18.11.2015 року по 16.05.2016 року, з 18.05.2016 року по 17.11.2016 року, з 18.11.2016 року по 17.05.2017 року відповідно, яка щомісяця перераховувалась на рахунок ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_4 заподіяна шкода Державі на загальну суму 40 664,00 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 ККУкраїни - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки в повному обсязі відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого не заперечував та вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України доведена, до кримінальної відповідальності притягується вперше, завдана шкода в повному обсязі відшкодована, обвинувачений довів своє дійове каяття, сприяв розкриттю злочину.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, дійшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 45 КК України особа, може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом також враховані роз`яснення за постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиноюКримінального Кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 3ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного і враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та повністю відшкодував заподіяну державі шкоду, суд, вважає, що за таких обставин ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження - закриттю.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 288, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1ст.190 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрити.

Речові докази матеріали особової справи отримувача допомоги ОСОБА_4 на 99 аркушах, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, після набрання ухвалою суду законної сили - повернути до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради на місце її зберігання.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1