Справа № 1-741/11
Провадження № 1/1412/180/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого- судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Пономарьовій Д.С.

прокурора Залойло Д.Г.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, холостого, на утриманні має неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого 03.10.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробування 1 рік 6 місяців, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

16.06.2010 ОСОБА_3 видано довіреність на право керування автомобілем НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 Вказаний автомобіль ОСОБА_2 використовував як транспортний засіб для перевезення пасажирів оператора служби таксі «1553».

Приблизно на початку липня 2011 року (точна дата проведеним досудовим слідством не встановлена) ОСОБА_2 вступив в злочину змову з невстановленою особою, направлену на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Згідно задуму ОСОБА_2 та невстановленої особи, маючи умисел на таємне викрадення товарно-матеріальних цінностей за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Малиновського, 46, автомобіль НОМЕР_2 повинен був використовуватись як засіб вчинення злочину, за допомогою якого вони планували пересуватися та перевозити викрадене майно.

Реалізуючи виниклий умисел, 05.07.2011 приблизно о 3:00 годині ОСОБА_2В, за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Малиновського, 46, звідки з господарської будівлі викрав майно, яке належало ОСОБА_4, а саме: одну металеву та дві пластмасові каністри з дизельним паливом. Викрадене майно ОСОБА_2 разом з невстановленою особою перенесли до автомобіля НОМЕР_2, який знаходився на перехресті вул. Купорної з вул. М. Малиновського в м. Миколаєві, для того щоб розпорядитись ним в подальшому на свій розсуд. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_2 повторно проник на територію вищезазначеного домоволодіння разом з невстановленою особою та викрав ще дві пластмасові каністри з дизельним паливом. Прямуючи до вищезазначеного автомобіля з викраденим майном ОСОБА_2 та невстановлена особа були помічені свідком ОСОБА_5, який розуміючи злочинні наміри останніх, здійснив спробу їх затримати. На дії ОСОБА_5, які були направлені на припинення неправомірних дій, ОСОБА_2 вчинив опір, який не являвся небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_5 та вивільнившись шляхом нанесення удару головою в живіт останньому, разом з невстановленою особою залишили місце події.

Усвідомлюючи, що транспортний засіб «Шевроле-Авео» д/н НОМЕР_3 міг бути ідентифікований ОСОБА_5 за його маркою, кольором та державними номерами, розуміючи, що вказані прикмети свідок міг повідомити працівникам правоохоронних органів та за ними вони могли його встановити як особу, під управлінням якої знаходився автомобіль на момент вчинення злочину, бажаючи приховати свою причетність до відкритого викрадення майна ОСОБА_4, ОСОБА_2 вирішив інсценувати викрадення автомобіля НОМЕР_2 та тим самим відвернути від себе підозру у вчиненні пограбування.

На виконання свого злочинного умислу, знаючи, що автомобіль НОМЕР_2 він залишив на місці вчинення злочину, ОСОБА_2 звернувся 05.07.2011 до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з заявою про вжиття заходів до невідомої особи, яка 05.07.2011 року в період часу з 01:30 до 4:00 поблизу будинку №73 розташованого по вул. Дзержинського в м. Миколаєві таємно заволоділа автомобілем, яким він керував по довіреності, виданій на його ім'я власником транспортного засобу ОСОБА_3 в червні 2010 року.

Перед написанням заяви ОСОБА_2 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Заява ОСОБА_2 про викрадення автомобіля НОМЕР_2 зареєстрована в журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 05.07.2011 року за №7779.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою провину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 383 ч. 1 КК України визнав повністю та підтвердив вище вказані обставини скоєння ним злочину, що 05.07.2012 р. зробив завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину, а саме викрадення автомобілю. В скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати.

При таких обставинах в силу ч. 3 ст. 299 КПК України за клопотанням прокурора і згодою підсудного дослідження доказів відносно тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, судом визнано недоцільним.

З урахуванням викладеного, суд вважає встановленою вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину органу дізнання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_2 скоїв злочин, який за класифікацією злочинів відноситься до невеликої тяжкості, раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в МОНД та МОПЛ не знаходиться, характеризується посередньо, у вчиненому фактично кається, що помякшує його відповідальність.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим при призначенні підсудному покарання у вигляді позбавлення волі звільнити його від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладанням обовязків, передбачених п. 3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 383 ч. 1 КК України та призначити покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю покарання за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2012 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання .

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

На вирок сторонами на протязі 15 діб після його проголошення, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: Л.І. Агєєва