Справа № 462/4631/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/418/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, проживаючої у АДРЕСА_1 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2017 року відносно неї по ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2017 року відносно неї та постановити виправдувальний вирок за відсутності в її діях складу злочину.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2017 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та обрано їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1000 /одну тисячу/ гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

На думку обвинуваченої, вказаний вирок є незаконним та необґрунтованим, суд прийшов до неправильних висновків, невірно застосувавши норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, взявши до уваги одні докази, безпідставно відкинувши інші.

Вказує, що її дії були спрямовані на самооборону при вчиненні проти обвинуваченої протиправних посягань, жодного умислу заподіяти тілесні ушкодження обвинувачена не мала. У потерпілої тілесні ушкодження виникли внаслідок необережних дій обвинуваченої. За таких умов вважає, що в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

При апеляційному розгляді справи обвинувачена підтримала вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Прокурор заперечив вимоги по апеляції.

Згідно вироку суду, 20 червня 2015 року о 20.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у кв. АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_8 , з метою заподіяння умисного тілесного ушкодження, нанесла потерпілій декілька ударів кулаками по голові, в обличчя, пальцями рук здушувала шию потерпілої, хапала та стискувала руки потерпілої, декілька разів кинувши її на підлогу, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.
Заслухавши доповідача, обвинувачену, прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої слід відмовити виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в ході судового слідства було повністю та об`єктивно досліджено докази по справі, що свідчать про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Під час досудового та судового розслідування достовірно встановлено, що 20 червня 2015 року о 20.30 год. за адресою АДРЕСА_3 виник конфлікт між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_8 .

Даний факт ствердили на досудовому слідстві та в суді обвинувачена, потерпіла та свідки у справі.

Обвинувачена ОСОБА_6 , ствердивши факт конфлікту із потерпілою та факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, зазначила, що сама потерпіла почала сварку. В ході даного конфлікту вони, одна одній, наносили удари та сварились. Як конкретно почався конфлікт та хто кого першим вдарив вона не пам`ятає.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілої ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження їй умисно заподіяла обвинувачена ОСОБА_6 є логічними, послідовними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, в тому числі показами свідків ОСОБА_9 , неповнолітнього свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколом проведення слідчого експерименту від 25 червня 2016 року, в ході якого ОСОБА_8 чітко та послідовно відтворила обставини конфлікту між нею та обвинуваченою ОСОБА_6 , висновком судово-медичної експертизи № 937 від 22 червня 2015 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 937 від 22 червня 2015 року чітко встановлено наявність у потерпілої ОСОБА_8 синців на голові, на шиї, на грудях, множинних синців на руках та ногах. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 20 червня 2015 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одноразового падіння на площину немає. Щодо вказаного висновку експерта, сторонами кримінального провадження жодних заперечень не висловлювалось.

Таким чином, судовим слідством доведено, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_8 утворились внаслідок умисного нанесення їй обвинуваченою ОСОБА_6 ударів у різні частини тіла. Покликання обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляції, що її дії були спрямовані на самооборону є безпідставне та не аргументоване.

При цьому, колегія суддів вважає, що мотиви викладені в апеляційній скарзі щодо віктимності поведінки потерпілої, також є безпідставними, а суд першої інстанції в повному об`ємі дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначив їй покарання яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з моменту проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4