УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №277/735/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.121 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, яке пом`якшити та застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Вказав, що покарання, призначене ОСОБА_7 не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Суд не врахував, що ОСОБА_7 скоїв злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, а також вперше. Крім того, суд не врахував таку пом`якшуючу обставину, як звернення жителів с. Симони, підписане 70-ма громадянами, які повідомили про ту ситуацію, в якій знаходився ОСОБА_7 , доглядаючи за престарілою матір`ю ОСОБА_11 , яка всіляко провокувала його та створювала дуже складні умови проживання.
В запереченнях прокурор у провадженні ОСОБА_12 просить апеляцію захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Зазначає, що судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивну характеристику обвинуваченого, хворобу на хронічний гепатит, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину внаслідок тяжких особистих, сімейних обставин, що було встановлено в судовому засіданні, внаслідок чого судом було застосовано положення ст.69 КК України.
Вироком Ємільчинського районного суду від 29.11.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зарахувано засудженому строк попереднього ув`язнення з 30 червня по 2 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно за 3 дні - 6 днів у строк відбування покарання.
Вирішено питання по речових доказах.
Згідно вироку суду першої інстанції 28 червня 2016 року біля 20 години у вітальні будинку по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка між обвинуваченим ОСОБА_7 та його престарілою матір`ю ОСОБА_11 , 1928 року народження. Будучи обуреним докорами матері, обвинувачений підійшов до дивана, на якому відпочивала ОСОБА_11 та умисно наніс їй 5-6 ударів кулаком правої руки по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця по правій боковій поверхні грудної клітини, повних поперечних прямих переломів 3-10 ребер справа по середньо-ключичній лінії з переходом на передню під пахвову лінію з численними ушкодженнями пристінкової плеври відповідно переломам ребер, повних поперечних прямих переломів 6 ребра по середній пахвовій лінії справа, 7 ребра справа по задній пахвовій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, повних поперечних прямих переломів 8, 9, 10 ребер зліва по середньо ключичній лінії, правостороннього пневмотораксу, правостороннього гемотораксу, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення і є в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
Смерть ОСОБА_11 настала від закритої тупої травми грудної клітини з численними переломами ребер, ушкодженнями пристінкової плеври, правостороннім гемо- і пневмотораксом, які ускладнилися розвитком шоку.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора і потерпілого, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши вирок суду першої інстанції, в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.
Суд при призначенні покарання врахував такі дані, які пом`якшують призначення покарання засудженому: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.
Судом також враховано і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину.
Мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, суд керувався і даними про особу підсудного, а саме: останній позитивно характеризується, хворіє, є пенсіонером МВС, потерпілий просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання, а також судом було враховано і звернення односельчан до суду.
Тобто судом першої інстанції враховані всі ті обставини, на які посилається в апеляції захисник.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.
З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: