Справа № 308/10/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного клопотання, погодженого з прокурором та матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2017 року близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу, викрав передній та задній державний реєстраційний номерний знак Федеративної Республіки Німеччини « НОМЕР_1 »з автомобіля марки «OpelMokka», сріблястого кольору, 2015 року випуску, який належить громадянину Німеччини ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав останньому матеріальну шкоду.
Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2017 року близько 04 години 10 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи по вул. Конопляна, 6 що в місті Ужгороді, шляхом демонтажу, викрав передній та задній державний реєстраційний номерний знак Словацької Республіки « НОМЕР_2 автомобіля марки «VolkswagenSharan», коричневого кольору, 2011 року випуску, який належить громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим завдав останньому матеріальну шкоду.
А також, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2017 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи по вул. Ф.Тихого, 19 що в місті Ужгороді, шляхом демонтажу, викрав передній та задній державний реєстраційний номерний знак Словацької Республіки « НОМЕР_3 автомобіля марки «AudiA6», сірого кольору, 2007 року випуску, який належить громадянину України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим завдав останньому матеріальну шкоду.
За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ознаками яких є: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно».

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2017 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на залізничному вокзалі, за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9, після викрадення ним із автомобіля марки «VolkswagenSharan», коричневого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. Словацької республіки « НОМЕР_4 », пари реєстраційних номерних знаків, які належать потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно, з метою особистого збагачення, маючи умисел на вимагання передачі майна, користуючись можливістю розпоряджатись викраденими номерними знаками, обмеживши потерпілого у його праві керувати транспортним засобом, залишив на лобовому склі автомобіля марки «VolkswagenSharan», коричневого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. Словацької республіки « НОМЕР_5 з номером мобільного телефону № НОМЕР_6 , на який в подальшому зателефонував ОСОБА_9 . В ході розмови із ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_6 у рішучій формі пред`явив вимогу передачі грошових коштів у розмірі 1 000 гривень за повернення викрадених номерних знаків НОМЕР_4 , погрожуючи при цьому обмежити ОСОБА_9 в його праві керувати транспортним засобом, що передбачено п. 2.9 в Правил дорожнього руху України, не повернувши викрадені номерні знаки. Зазначені грошові кошти від потерпілого гр. ОСОБА_9 гр. ОСОБА_6 , не отримав, а відповідно не повернув викрадені номерні знаки.
А також, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2017 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на залізничному вокзалі, за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9, після викрадення ним із автомобіля марки «OpelMokka», сріблястого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. Федеративної Республіки Німеччини « НОМЕР_1 », пари реєстраційних номерних знаків, які належать потерпілому громадянину Німеччини ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, з метою особистого збагачення, маючи умисел на вимагання передачі майна, користуючись можливістю розпоряджатись викраденими номерними знаками, обмеживши потерпілого у його праві керувати транспортним засобом, залишив на лобовому склі автомобіля марки «OpelMokka», сріблястого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. Федеративної Республіки Німеччини « НОМЕР_1 » записку з номером мобільного телефону № НОМЕР_6 , на який в подальшому зателефонував ОСОБА_11 . В ході розмови із ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_6 у рішучій формі пред`явив вимогу передачі грошових коштів у розмірі 1 000 гривень за повернення викрадених номерних знаків НОМЕР_1 , погрожуючи при цьому обмежити ОСОБА_11 в його праві керувати транспортним засобом, що передбачено п. 2.9 в Правил дорожнього руху України, не повернувши викрадені номерні знаки. Зазначені грошові кошти від потерпілого ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_6 не отримав, а відповідно не повернув викрадені номерні знаки.
За таких обставин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинена повторно.
Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2017 року близько 04.30 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно, діючи умисно з метою вимагання чужого майна із погрозою заподіяння майнової шкоди тобто неповернення викрадених номерних знаків, обмежуючи права керувати транспортним засобом, що передбачено п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України, після вчинення крадіжки номерних знаків Словацької республіки «MI 462 DI» з автомобіля марки «AudiA6», сірого кольору, 2007 року випуску, який належить громадянину України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходився припаркованим за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому ОСОБА_6 діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, сховав вказаний номерний знак неподалік місця вчинення злочину та залишив на лобовому склі автомобіля записку, у якій зазначив номер мобільного телефону НОМЕР_6 , який знаходився в нього, тобто мав намір у подальшому, після телефонного дзвінка власника автомобіля, пред`явити останньому вимогу щодо виплати грошової винагороди за повернення викрадених номерних знаків. Однак у зв`язку із тим, що потерпілий не зателефонував за вказаним номером мобільного телефону, то ОСОБА_6 реалізувати свій умисел, направлений на вимагання грошових коштів не зміг з причин що не залежали від його волі.
За таких обставин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у незакінченому замаху на вимогупередачі чужого майна (вимагання), вчиненому повторно.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_6 ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7-ти років, може в будь-який момент покинути територію м. Ужгород та Закарпатської області, скоїв умисні тяжкі злочини, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

У зв`язку з цим просить обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки менш суворі запобіжні заходи вважає недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання відмовити та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про обставини справи, пояснення підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден, із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, при обранні виду запобіжного заходу враховую й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

Виходячи з наявних та наданих суду матеріалів, вбачаю обґрунтовану підозру стосовно вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення і фактичні обставини його вчинення дають суду достатньо підстав вважати, що в даному випадку реально існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.

У зв`язку з цим, вважаю жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Крім цього встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання.

Натомість, оскільки протягом розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризику, а не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, вважаю наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, ураховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, , передбачених чч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 15 ч. 2ст. 189 КК України, особу підозрюваного, наявність місця реєстрації та постійного проживання.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із застосування електронних заходів контролю, шляхом заборони підозрюваному цілодобово або у певний період доби залишати своє житло та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торчиновичі, Старосамбірського району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 15 ч. 2ст. 189 КК України, - запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосування електронних заходів контролю, заборонивши підозрюваному залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1.прибувати до слідчого за першою вимогою;

2.не відлучатися із населеного пункту, (Львівська область, Старосамбірський район, с. Торчиновичі) в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю два місяці до 03 березня 2017 року.

ОСОБА_6 негайно доставити до місця проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 для виконання передати Головного Управління Національної поліції в Львівській області та негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1