Ухвала
іменем україни

17 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та захисника ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2015 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, просить його змінити, перекваліфікувавши дії підзахисного з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновок суду про винуватість його підзахисного ґрунтується на суперечливих й недопустимих доказах, які безпосередньо апеляційним судом не досліджувались. Вказує на те, що її підзахисному призначено необґрунтовано суворе покарання.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що його дії кваліфіковано неправильно, умислу на вбивство потерпілого у нього не було, він перебував у стані необхідної оборони. Вказує на неефективність наданої захисником правової допомоги.
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2016 року вирок місцевого суду частково скасовано, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 18 квітня 2015 року близько 16.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до кімнати свого будинку, за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , виявив сплячого на дивані свого зятя ОСОБА_9 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Під час намагання розбудити зятя між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході якої ОСОБА_9 схопив ОСОБА_5 за голову, а останній з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , схопивши правою рукою кухонний ніж, який лежав поруч із диваном, умисно завдав потерпілому один удар у ділянку грудної клітини зліва, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_9 помер.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника з уточненнями до касаційних скарг та проханням змінити судові рішення в частині кваліфікації дій засудженого, пояснення прокурора із запереченнями проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції й ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення. При цьому вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначається зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухвалення рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Однак зазначених норм кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався та ухвалив вирок, який не відповідає вимогам закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор та потерпілий, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подали апеляційні скарги, в яких, із наведенням відповідних обґрунтувань, просили його скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Сторона захисту заперечувала проти апеляційних скарг прокурора та потерпілого й вказувала, що ОСОБА_5 перебував в умовах необхідної оборони. При цьому сам обвинувачений вказував на існування реальної загрози його життю з боку потерпілого, який був агресивним в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок місцевого суду та ухвалюючи новий вирок, коротко зазначив в мотивувальній частині вироку про заявлені захисником та обвинуваченим заперечення, однак належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без уваги.

Так, апеляційний суд не спростував показання ОСОБА_5 про те, що у нього не було умислу на вбивство потерпілого і що він лише захищався від дій останнього, побоюючись за своє життя. При цьому судом апеляційної інстанції не врахована поведінка самого потерпілого, зокрема те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння у житлі обвинуваченого без дозволу останнього, та неодноразово застосовував насильство до членів сім`ї.

Також суд апеляційної інстанції не проаналізував і не дав оцінки показанням ОСОБА_5 , який під час апеляційного провадження вказував на те, що потерпілий мав значну фізичну перевагу.

Наведене свідчить про те, що вирок суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 420 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційний суд має врахувати викладене в ухвалі, перевірити належним чином усі доводи учасників процесу, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3