Провадження № 11-кп/792/232/17
Категорія: ст. 389 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0002751 від 21 травня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора Хмельницької місцевої прокуратури на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, приватного підприємця, раніше судимого:

15 грудня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та виправдано за відсутності у його діянні складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що будучи вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року, що набрав законної сили 15 січня 2015 року, засудженим за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим терміном на 2 роки, перебуваючи з 27 січня 2015 року на обліку Центрального районного підрозділу Хмельницького міського відділу кримінально виконавчої інспекції УДПт України у Хмельницькій області, будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортними засобами, а також попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання матеріали відносно нього будуть направлені до прокуратури для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, умисно не дотримався покладеного на нього обов`язку та ухилився від позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Однак, 1 квітня 2015 року о 3 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, останній протиправно здійснював керування автомобілем Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого вчинив дорожньо-транспортну пригоду по вул. Красовського, 37, у м. Хмельницькому.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції посилався на те, що такі дії останнього являються порушенням порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вчиненому вперше, є адміністративними правопорушеннями, за які на нього відповідно до вимог КУпАП накладено адміністративні стягнення. Допущене ОСОБА_8 порушення є одноразовим, не носить триваючого системного характеру, не є невиконанням вимог вироку суду і ухиленням від позбавлення права керування транспортними засобами не являється.

Непогоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий, за яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, з врахуванням ст. 72 КК України, шляхом повного складання покарання з покаранням за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 11 місяців та 10 днів. Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого йому кримінально караного діяння, з метою забезпечення виконання вироку, щодо покарання у виді позбавлення волі, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти його під варту в залі суду.

Прокурор вважає, що вирок суду ухвалено з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, висновки суду першої інстанції звелись лише до тлумачення поняття «ухилення», зокрема, щодо систематичності та кількості порушень умов відбування покарання, необхідних для притягнення особи до кримінальної відповідальності, тоді як не враховано, що одним з проявів ухилення від відбування покарання вважається «невиконання вимог вироку суду».

У виправдувальному вироку не наведено мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

Окрім того, не взято до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що ОСОБА_8 систематично впродовж 2015 року, тобто після вступу вироку суду від 15 грудня 2014 року в законну силу, керуючи вищезазначеним автомобілем, декілька разів на тиждень заправляв свій транспортний засіб на АЗС «Shell», де був постійним клієнтом.

Не враховано та безпідставно відкинуто, як доказ, показання свідка ОСОБА_12 про те, що вона детально роз`яснювала ОСОБА_13 1 порядок та умови відбування покарання, а також наслідки ухилення від його відбування, вияснила у засудженого відомості про місцезнаходження його посвідчення водія та зробила відповідні запити з цього приводу.

Безпідставними вважає висновки суду про вимушеність керування ОСОБА_8 автомобілем та переміщення його в освітлене місце з метою збереження, оскільки докази на підтвердження існування будь-якої загрози на попередньому місці стоянки чи перешкоджання руху іншим транспортним засобам, відсутні. Окрім того, автомобіль до цього перебував в освітленому людному місці, поблизу заїзду на територію Хмельницької обласної лікарні.

Справа в судах розглядалась неодноразово.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти її задоволення, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, надавши йому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана прокурором апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження, в тому числі, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, в тому числі соціального походження, майнового стану тощо.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок (п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України).

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає, оскільки ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмежені прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України).

Ухилення від виконання вироку суду протидіє цілям, що стоять перед покаранням.

Відповідно ч. 5 ст. 52 КК України ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену статтями 389 та 390 цього Кодексу.

Ухилення засудженого від сплати штрафу або від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк (ч. 1 ст. 389 КК України).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року, що набрав законної сили 15 січня 2015 року, засудженим за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим терміном на 2 роки, перебуваючи з 27 січня 2015 року на обліку Центрального районного підрозділу Хмельницького міського відділу кримінально виконавчої інспекції УДПт України у Хмельницькій області, будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортними засобами, а також попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання матеріали відносно нього будуть направлені до прокуратури для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, умисно не дотримався покладеного на нього обов`язку та ухилився від позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, оскільки 1 квітня 2015 року о 3 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, протиправно здійснював керування автомобілем Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого вчинив дорожньо-транспортну пригоду по вул. Красовського, 37, у м. Хмельницькому.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 1 квітня 2015 року керував вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вимушений був це зробити для його збереження.

Однак, винуватість ОСОБА_8 у вказаному кримінальному правопорушенні стороною обвинувачення доведена сукупністю достатньо зібраних в установленому порядку належними доказами.

Так, з даних вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди стали спричинення пасажиру автомобіля «Шкода Фабія» ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, а саме: тупої травми правого кульшового суглобу таза з утворенням закритого заднє-верхнього вивиху головки правої стегнової кістки з переломом правої вертлюжної впадини та заднє-верхнього краю даху цієї западини, що супроводжувалось завмиранням вагітності, самовільним абортом та вимушеним медичним перериванням вагітності (Т. 1, а.п. 43, 44). Зазначений вирок набрав законної сили 15 січня 2015 року.

З даних особової справи № 01/2015, заведеної 27 січня 2015 року Хмельницьким міським відділом кримінально-виконавчої інспекції Центрального районного підрозділу Управлення Державної пенітенціарної служби України кримінально-виконавча інспекція, вбачається, що 4 лютого 2015 року ОСОБА_8 надав підписку про те, що він ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі частини 1 статті 389 Кримінального кодексу України може бути притягнутий до кримінальної відповідальності (а.о.с. 14). Окрім того, цього ж дня з ним була проведена бесіда, під час якої йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три роки, про що він розписався (а.о.с. 16).

Зазначені дані повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні апеляційного суду підтвердила проведення з ОСОБА_8 бесіди з питання порядку відбування ним покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом та надання ним відповідної підписки про це.

З цієї ж особової справи ОСОБА_8 та даних постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року вбачається, що останній, незалежно від призначеного йому додаткового покарання вироком суду, 1 квітня 2015 року о 3 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Красовського, 37, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», д.н. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на бордюр (а.о.с. 51-53).

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які того дня (ночі) працювали на змінні АЗС «Шел», тобто були очевидцями вказаної події, підтвердили вказане та пояснили наступне.

ОСОБА_8 знають давно, оскільки він є їх постійним клієнтом. 1 квітня 2015 року близько 3 год. 30 хв. побачили як автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_8 , на великій швидкості, заїхавши на територію зі сторони виїзду із заправки, вдарився об бордюр, який відгороджував його від магазину, та у зв`язку з цим зупинився. Від удару в автомобілі відкрились передні водійські двері і з них випав ОСОБА_8 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. За допомогою свідка ОСОБА_10 обвинувачений піднявся та зайшов до приміщення заправки, попросив зробити каву. Однак, відразу вибіг на вулицю та щіткою для миття вікон почав агресивно бити по вікнах, дзеркалах і колесах автомобіля. Злякавшись таких дій ОСОБА_8 , вони закрились зсередини та викликали державну службу охорони та поліцію.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, ОСОБА_8 , будучи обізнаний в тому, що він позбавлений права керування транспортними засобами строком на три роки за вчинення кримінального правопорушення з наведеними вище тяжкими наслідками, на шлях виправлення не став, та умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ухилився він його виконання.

Зазначене вказує на те, що діяння, яке поставлене в провину ОСОБА_8 саме за даних конкретних обставин, що склались, містить ознаки посягання на охоронювані ч. 1 ст. 389 КК України інтереси правосуддя в частині забезпечення обов`язковості виконання покарання, призначеного вироком суду.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що вина ОСОБА_8 в ухиленні від позбавлення права займатися певною діяльністю (правом керування) особою, засудженою до цього виду покарання, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 389 КК України.

При цьому, твердження ОСОБА_8 про те, що такі його дії були зумовлені необхідністю зберегти автомобіль, і не пов`язані з ухиленням від відбування покарання, колегія суддів, враховуючи його дії по пошкодженню автомобіля з власної ініціативи після наїзду на бордюр шляхом його побиття, до уваги не приймає, та розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що допущене ОСОБА_8 порушення порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є одноразовими, не носять триваючого системного характеру, не є невиконанням вимог вироку суду і ухиленням від позбавлення права керування транспортними засобами не являється, то колегія суддів вважає, що такі зроблені через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки здійснене неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту, зокрема диспозиції ч. 1 ст. 389 КК України.

Як вбачається із вказаної норми, склад злочину, передбачений ст. 389 КК України є формальним, його об`єктивна сторона полягає в ухиленні від покарання, яке являє собою невиконання обов`язку щодо відбування покарання, що може виражатись як у бездіяльності, так і в активних діях. При цьому, дана норма, окрім того, що є прямою, а не бланкетною, не містить жодних вимог до об`єктивної сторони у виді неодноразовості порушення обов`язку, передбаченого вироком суду для виконання засудженим, зокрема неодноразового ухилення від виконання вироку суду в у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Отже, навіть одноразове порушення обов`язку, визначеного вироком суду, є ухиленням від його виконання. Натомість, іншого зі змісту ч. 1 ст. 389 КК України не вбачається.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про його особу, який офіційно не працює; має постійне місце проживання; посередню характеристику; висновку з попереднього вироку та наслідків, які були спричинені його діями, не зробив; короткий проміжок часу, який минув від винесення попереднього вироку до скоєння вказаного кримінального правопорушення.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вказані обставини, особу винного, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі. Остаточне ж покарання визначити за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, застосувавши правила складання покарань, визначені ст. 72 КК України.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України до остаточно призначеного покарання слід приєднати невідбуту частину додаткового покарання за попереднім вироком, яку рахувати з моменту вилучення прав, тобто з моменту фактичного виконання вироку, з розрахунку початок строку: 02.04.2015 року, кінець строку: 02.04.2018 року (а.о.с. 42).

Таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

А тому, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420, 421, 426 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2014 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 9 місяців 16 днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та взяття його під варту.

Особову справу ОСОБА_8 № 01/2015, заведену Хмельницьким міським відділом кримінально-виконавчої інспекції Центрального районного підрозділу Управлення Державної пенітенціарної служби України кримінально-виконавча інспекція, повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2