Справа № 370/238/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/885/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 09.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
09 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001030 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоолексіївка Генічеського району, Херсонської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою вищою освітою, який проживає АДРЕСА_1 , одруженого, раніше судимого:

-19.06.1996 Котовським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на один рік;

-22.07.1998 Котовським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 141 КК України до семи років позбавлення волі;

-14.09.2007 Теплодарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі;

-03.06.2011 Кагарлицьким районним судом Київської області, із змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду київської області від 26.10.2011 за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до одного року семи місяців позбавлення волі, звільненого 30.11.2012 умовно-достроково на один місяць три дні, засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

- за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

на підставі ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 29.03.2017 по 31.05.2017;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 маючи не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, разом із ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою направленою на таємне викрадення чужого майна, 04.11.2013 близько 09 години 00 хвилин знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 , де тимчасово проживали з ОСОБА_9 з дозволу власника ОСОБА_10 , проникли до горища, звідки вчинили крадіжку металевих виробів на загальну суму 473 грн., чим заподіяли останньому матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Окрім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в цей же день, близько 16-ї години, за попередньою змовою між собою направленою на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 , повторно, вчинили крадіжку майна, загальною вартістю 410 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, 04.11.2013, приблизно о 16 годині 30 хвилин, на подвір`ї, біля домоволодіння АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_8 повторно, з метою заволодіння чужим майном, відкрито викрав у лежачого на землі ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Nokia 1616» з сім-карткою мобільного зв`язку «МТС», чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 189 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 указав на незаконність вироку внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень через його суворість. Просив пом`якшити призначене йому покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 указав на незаконність вироку внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважав, що вина ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України не доведена наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, а висновки судді місцевого суду у цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Указав на те, що стан алкогольного сп`яніння та струс головного мозку, який був встановлений у потерпілого ОСОБА_11 висновком судово-медичної експертизи, виключав усвідомлення останнім викрадення цього майна. Окрім цього, вказав на недопустимість доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку, оскільки значна частина із них, здобута із застосуванням насильства та заходів фізичного впливу на обвинуваченого працівниками поліції. Відповідні заяви ОСОБА_8 , суд першої інстанції залишив без уваги. Поряд із цим, вважав порушеним право ОСОБА_8 на захист, оскільки останній має тяжкі захворювання та не може особисто реалізовувати своє право на захист, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 45 КПК України, указувало на обов`язкову участь захисника. Просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

В доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 підтвердив доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та порушенні права останнього на захист. Просив вирок скасувати, змінити правову кваліфікацію обвинуваченого з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України та ухвалити в цій частині новий вирок.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого та його захисника, які подані апеляційні скарги підтримали, підтвердили їх доводи та просили їх задовольнити;
прокурора, який апеляційні скарги обвинуваченого та захисника вважав необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а вирок без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину через його суворість, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, указані вимоги закону було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано тяжкість вчинених злочинів, обставини та роль ОСОБА_8 у їх вчиненні та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, страждає на тяжкі хронічні захворювання. Окрім цього, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття у вчинених злочинах.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_8 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вирок від 31.05.2017 ухвалений за правилами ч.3 ст. 349 КПК України. Правові підстави та наслідки застосування положень ст. 349 КПК України, судом роз`ясненні учасникам судового провадження, які не заперечували проти ухвалення вироку за правилами ч.3 ст. 349 КПК України. Наведене, свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в частині недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і доводи захисника в частині порушення права ОСОБА_8 на захист. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність у ОСОБА_8 тяжких захворювань, не є підставою для обов`язкової участі захисника. Даних про те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 наявні психічні чи фізичні вади, які би перешкоджали обвинуваченому реалізовувати його право на захист, матеріали кримінального провадження не містять.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування двічі відмовлявся від участі захисника, що стверджуються відповідними протоколами ( т.1 а.п. 82, 220), а під час судового провадження було залучено захисника для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 за призначенням.
Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи захисника щодо здійснення незаконного фізичного впливу на обвинуваченого з боку працівників поліції. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких заяв обвинуваченого щодо таких фактів. Інших даних, які би указували, або іншим чином свідчили про застосування фізичного насильства або тиску на обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
У зв`язку із викладеним, підстав для скасування або зміни вироку Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року, колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим, залишає його без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 у строк відбутого покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення із 01.06.2017 по 09.08.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3