Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
13 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 04 січня 2017 року у кримінальному провадженні №0000043 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , (зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
з участю прокурора Бернадської- ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_6 , будучи засуджений вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке мав відбувати у Люхчанській сільській раді Сарненського району Рівненської області - з 20 жовтня 2015 року по 10 грудня 2015 року, був ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, умисно, без поважних причин у вказаний вище період не ________________________________________________________________________________ Справа № 11 кп/787/125/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_8 Категорія : ч.2 ст.389 КК України Доповідач : ОСОБА_1 з`явився до Люхчанської сільської ради та не відпрацював 150 годин призначених йому вироком суду громадських робіт.
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 04 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченого вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на те, що судом було проігноровано вимоги ст.ст.71, 72 КК України, оскільки ОСОБА_6 засуджений вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке обвинувачений не відбув. Вважає, що наявне порушення судом першої інстанції правил призначення покарання, стало причиною постановлення рішення, що не відповідає принципам достатності та необхідності для виправлення та попередження нових злочинів. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту, відповідно до ст.71 КК України остаточне покарання призначити у виді 3 (трьох) місяців 18 днів арешту.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
Не оспорюючи в апеляційній скарзі вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.389 КК України, прокурор покликається на те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність ( не застосовано ст.71 КК України).
Як вбачається з вироку суду від 04 січня 2017 року, ОСОБА_6 засуджений за злочин, який ним вчинений після ухвалення вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року . Вказаним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злдочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке ним не відбуте.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» , за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
За таких обставин , доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність незастосування ст.71 КК України, при призначенні остаточного покарання, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню положення ст.ст.71,72 КК України , враховуючи, що злочин ОСОБА_6 вчинено після ухвалення вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року та за яким покарання не відбуте. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність призвело до призначення обвинуваченому остаточного покарання , яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
За таких обставин , остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів визначає відповідно до положень ст.ст.71,72 КК України.
Виходячи з викладеного, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 , п.2 ч.1 ст.420 КПК України, вирок суду першої інстанції в чсатині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення остаточного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 04 січня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) місяців 18 (вісімнадцяти) днів арешту.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С У Д Д І :

_______________ _______________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3