УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/5474/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , -
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено у виді домашнього арешту.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 3 по 6 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 408 гривень 40 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди від злочину.
Речові докази: уламки золотого ланцюжка вагою 3,16 г та 2,08 г, які передані потерпілій ОСОБА_11 на зберігання, постановлено залишити останній.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2016 року о 19 годині поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 відкрито викрав чуже майно раніше незнайомої йому потерпілої ОСОБА_10 - частини золотого ланцюжка вартістю 7308 грн. 04 коп., із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Зокрема, з метою вчинення грабежу, підбіг з переду до ОСОБА_10 та, схопивши золотий ланцюжок, який висів у неї на шиї, потягнув його зі значною силою, від чого потерпіла впала на асфальт, а ОСОБА_6 потягнув її по асфальту декілька метрів та зірвав з шиї потерпілої шматок золотого ланцюжка. Після цього ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок цих дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у виді садни на передній поверхні шиї, садна, синця на задній поверхні шиї, саден на правому лікті та правому коліні, синця на лівому зап`ясті, матеріальну шкоду на загальну суму 7308 гривень 40 коп.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_12 просять змінити вирок, пом'якшити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та зменшити розмір стягнення матеріальної шкоди. Посилаються на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильність вирішення цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди. Твердять, що судом не враховано в повній мірі такі пом`якшуючі покарання обставини, - щире розкаяння обвинуваченого, добровільне відшкодування завданих потерпілій збитків від злочину, а також всі дані про особу обвинуваченого, - те, що він працює, позитивно характеризується та є несудимим. Вказують також про неврахування судом факту повернення потерпілій частини золотого ланцюжка, що є речовим доказом, при вирішенні цивільного позову.
У запереченнях на апеляційні скарги потерпіла ОСОБА_10 просить суд залишити вирок без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника в підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора в заперечення апеляційних їскарг, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі в межах санкції статті 186 ч. 2 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину, пом`якшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, в силу ст. 89 КК України є не судимим, працює продавцем у ФОП ОСОБА_13 , добровільно пройшов курс реабілітації від наркозалежності в реабілітаційному центрі «Аква-Віта», де характеризується позитивно.
Разом з тим, з врахуванням вищевказаних обставин, що пом'якшують покарання, даних про особу ОСОБА_6 , а також тих обставин, що на час судового розгляду він добровільно частково відшкодував потерпілій завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 7300 грн., а на час апеляційного розгляду також повністю відшкодував потерпілій завдану злочином моральну шкоду, що підтверджується квитанцією про сплату обвинуваченим потерпілій 5000 грн., колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Тому є обгрунтованими доводи апеляційних скарг про необхідність зміни вироку в частині призначення покарання.
З матеріалів справи також видно, що потерпілою ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 11400 гривень, з яких 11000 грн. складає вартість ланцюжка та 400 грн. вартість кофти.
Вирішуючи цей цивільний позов, місцевий суд обгрунтовано частково задовольнив його з врахуванням встановленої судом мінімальної вартості відкрито викраденого у потерпілої золотого ланцюжка за його вагою та факту добровільного відшкодування потерпілій обвинуваченим матеріальної шкоди на суму 7300,00 грн., що не оспорюється стороною обвинувачення. Доводи апелянтів про необхідність врахування факту повернення потерпілій залишку пошкодженого золотого ланцюжка, що був речовим доказом у даному кримінальному провадженні, є необгрунтованими., оскільки потерпіла ОСОБА_10 не наполягала на поверненні їй частини пошкодженого ланцюжка, а вимагала відшкодування їй повної вартості викраденого у неї та пошкодженого золотого виробу.
Тому підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 роки та зобов`язати його не змінювати місце проживання та роботи без повідомлення відповідного органу виконання покарання (уповноваженого органу з питань пробації) та періодично з'являтися до цього органу для реєстрації.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: