Номер провадження: 11-сс/785/951/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ембора» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 20 березня 2017 року, -

встановила:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366 від 25 жовтня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 364 КК України.

У рамках розслідування кримінального провадження 20 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання старшого слідчого відділу Управляння СБ України в Одеській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках та зупинене видаткові операції з грошовими коштами та іншими цінностями, що надходять та вже заходяться на рахунках: № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 321842; №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 380775; №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 300711.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, директор ТОВ «Ембора» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року, стверджуючи, що прийнята ухвала не обґрунтована та незаконна, оскільки слідчим не було підтверджено посилання на ознаки фіктивності ТОВ «Ембора», а також те, що окрім його директора ОСОБА_8 ніхто не міг використовувати можливості підприємства та приймати будь-які рішення щодо його господарської діяльності.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не було перевірено походження коштів, так як вони не надходили від будь-кого з осіб або підприємств, які зазначені в оскаржуваної ухвалі, а тому не можуть мати відношення до кримінального провадження.

Також, заявниця просила суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки, рішення про арешт рахунків ухвалювалося без представника ТОВ «Ембора», а ухвалу було отримано лише 09 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне поновити директору ТОВ «Ембора» строк на апеляційне оскарження, визнав, що його було пропущене з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника, яка підтримала свою апеляцію, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз оскарженої ухвали дає підстави дійти до висновку про те, що вона не відповідає вимогам зазначених правових норм, оскільки є необґрунтованою і невмотивованою.

До такого висновку апеляційний суд дійшов з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, грошові кошти, які знаходяться на арештованих рахунках не могли бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 364 КК України, не могли залишити на собі сліди вказаного правопорушення та не можуть бути використані як докази факту чи обставин, що мають встановлюватися під час кримінального провадження, а також немає підстав вважати, що вони були набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод №1, відповідно до якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як недоторканність права власності, а позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року про задоволення клопотання про арешт майна, має бути скасована на підставі ст. ст. 409, 411 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 392, 393, 395, 398, 404, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ембора» ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 20 березня 2017 року, скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу Управляння СБ України в Одеській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області про арешт майна та зупинення видаткових операцій по поточному рахунку задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках та зупинити видаткові операції з грошовими коштами та іншими цінностями, що надходять та вже знаходяться на рахунках:

№ НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 321842;

№№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 300711.

В іншій частині клопотання старшого слідчого відділу Управляння СБ України в Одеській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області про арешт майна та зупинення видаткових операцій по поточним рахункам № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ПАТ КБ «Приват Банк» МФО 380775, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4