Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2016 року у кримінальному провадженні №0000580 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , судимого 16.11.2015р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.1 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

за ч.2 ст.28, ст.246 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого- ОСОБА_5

захисника- адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.28, ст.246 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.11.2015р. призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.28, ст.246 КК України до обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язи згідно п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Як встановлено судом, 08 квітня 2016 року в період часу з 20 години по 23 годину, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, незаконно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території 4-го кварталу виділу 1 Новоставського лісництва ДП «Клеванський лісгосп», всупереч вимогам ст. 69 Лісового Кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», використовуючи бензопилу марки "Goodluck" шляхом зрізання, здійснили порубку одного сироростучого дерева породи дуб, діаметром у корні біля шийки кореня 76 см, двох сироростучих дерев породи граб, діаметрами у корні біля шийки кореня 10 см та 16 см, а також при цьому пошкодили до ступеня припинення росту ще два сиростучих дерева породи граб діаметрами у корні біля шийки кореня 20 см та 14 см, внаслідок чого нанесли істотну шкоду навколишньому середовищу, що виразилося в зниженні повноти насаджень, порушенні грунтового поверхневого гумусового шару (лісової підстилки), значному пошкодженні підросту, тобто пошкодили дерева і чагарники до ступеня не припинення росту (зокрема обдир кори, зламані гілки, пошкодження кореневої системи, в результаті чого лісові насадження ослаблені і можуть бути пошкодженні шкідниками та хворобами лісу), а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" державі спричинено майнову шкоду в розмірі 18424 (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 10 коп.

В поданих на вирок суду апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник- адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації дій, просять вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання та обрати ОСОБА_5 більш м`яку міру покарання. Вказують, що ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, на утриманні має иалолітню дитину та сам забезпечує сім`ю, а тому призначене місцевим судом покарання є занадто суворим. Захисник- адвокат ОСОБА_6 зазначає, що суд, визнавши ОСОБА_5 винним за ч.2 ст.28, ст.246 КК України, незаконно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 про задоволення апеляційних скарг, доводи прокурора про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка, та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.28, ст.246 КК України є вірною.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував всі обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених, в тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника: щире каяття, повне визнання вини, сприяння в розкритті злочину, і обґрунтовано призначив останньому покарання, яке за своїм видом є необхідним і достатнім для виправлення вказаних осіб та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг про те, що призначене місцевим судом покарання обвинуваченомуОСОБА_5 є занадто суворим безпідставні і не заслуговують на увагу.

Не можна вважати обгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника- адвоката ОСОБА_6 про те, що суд, визнавши ОСОБА_5 винним за ч.2 ст.28, ст.246 КК України, незаконно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки ст.246 КК України не передбачено кваліфікуючої ознаки- вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2016 року по 22.12.2016 року включно з такого розрахунку - одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3