Справа № 360/2035/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/546/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 16.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 травня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в межах кримінального провадження №0001158 апеляційну скаргу захисника на вирок Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута Російської Федерації, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислюється з 03.03.2017 року.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченими було вчинено за наступних обставин.

09.10.2016 року, близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкрито заволодіти чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні декількох ударів кулаком в область голови та обличчя, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала легкі тілесні ушкодження, вихопив з її рук грошові кошти в сумі 50 грн. та з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 50 грн.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим і таким, що не відповідає обставинам справи, які належним чином не були встановленні та дослідженні судом.
Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 відповідно до вироку визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Однак, це не може відповідати дійсності, оскільки вказано у вироку подія відбулася о 11.30 год., а обвинувачений був затриманий і освідуваний на предмет алкоголю тільки о 17.30 год. Тобто, факт алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення нічим не підтверджується, а тому не може бути врахований як обтяжуюча обставина при призначені покарання.
Крім цього, на думку захисника, висновок судово-психіатричної експертизи, який міститься в матеріалах кримінального провадження є поверхневим і таким, що викликає сумнів, оскільки проведений без врахування медичних документів обвинуваченого. Тому, призначаючи покарання, суд першої інстанції повинен був призначити обвинуваченому стаціонарну судово-психіатричну експертизу та встановити чи не являється агресивна поведінка наслідком психічного захворювання ОСОБА_8 про симптоми якого під час досудового розслідування повідомляла його дружина.
В зв`язку з цим захисник просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити відносно нього новий вирок.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, а твердження захисника в апеляційній скарзі не відповідають дійсності. Тому просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, яка вимоги апеляційної скарги уточнила та просила пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням;

прокурора, яка проти апеляційної скарги захисника заперечувала та просила вирок суду залишити без змін;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не оскаржується учасниками процесу.

Посилання захисник на те, що судом першої інстанції не враховано того, що обтяжуюча покарання обставина стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого нічим не підтверджується, а також не призначення по справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно показів обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні, він 09.10.2016 року після 11 год. 30 хв., повертаючись з магазину, зустрів працівників поліції, які його затримали і відвезли до Бородянського відділу поліції (а.с. 84-87).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння від 09.10.16 року, ОСОБА_8 , станом на 17 год. 50 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння та вміст алкоголю становив 1,3 проміле (а.с. 34).

Згідно вироку суду, допитаний в судовому засіданні в якості свідка лікар ОСОБА_10 в своїх показах підтвердив факт перебування ОСОБА_8 станом на 09.10.2016 року в зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 84-87).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №408 від 18.10.2016 року, ОСОБА_8 на психічні захворювання не страждав, під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Згідно довідки Бородянської ЦРЛ №600 та №619 від 18.10.16 року ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 24-25, 35, 36).

Тому, на думку колегії суддів підстави для призначення ОСОБА_8 стаціонарної судово-психіатричної експертизи відсутні, а доводи апеляційної скарги в цій частині не обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів знаходить обґрунтованими.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується посередньо, постійної роботи не має, також судом враховано невеликий розмір заподіяної шкоди, а саме 50 грн. та прийнято до уваги те, що це фактично були усі гроші, які мала при собі потерпіла ОСОБА_9 , а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та врахувавши обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, а саме у виді 4 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

При цьому, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, оскільки підстав для застосування відносно нього звільнення від відбування покарання з випробуванням суд не знайшов.

З даним висновком колегія суддів не погоджується та вважає, що судом не в повній мірі враховані дані про особу обвинуваченого та обставини справи.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, притягувався до кримінальної відповідальності один раз у 2013 року за ч.1 ст. 125 КК України, за якою йому було призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який обвинувачений сплатив, одружений, має сина, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, а також невеликий розмір спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди та відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, доводи захисника про те, що в квітня 2014 року обвинувачений отримав травму голови, внаслідок чого він часто втрачає свідомість, пам`ять та має агресивну поведінку, однак медичного діагнозу йому встановлено не було, що підтверджується медичними документами, доданими до апеляційної скарги, а також твердження захисника про те, що обвинувачений, заперечуючи свою вину під час розгляду справи в суді, не мав наміру уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а намагався суду пояснити, що не пам`ятає подій які відбувалися, що також є наслідком отриманої ним травми голови, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства не може визнаватись обґрунтованим та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання призначеного судом з випробуванням, з іспитовим строком два роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 3 березня 2017 року підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 426 КПК України, колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, негайно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4