В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2017 Справа №607/1536/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004093 від 12 грудня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:

*24 січня 2001 року за ч.2 ст.140 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

*27 липня 2004 року за ч.2 ст.190 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

*25 травня 2006 року за ч.2 ст. 186 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

*21 квітня 2010 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.353 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

*21 травня 2013 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

*30 травня 2014 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України Тернопільським міськрайонним судом до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 03 червня 2016 року по відбуттю строку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хоростків Густинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

законного представника

потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9

ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_3

ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

На початку листопада 2016 року близько 08.00 год. ОСОБА_3 , який перебував у дворі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та сказав, що коли він виходив із маршрутного таксі став йому на ногу та порвав кросівок і почав змушувати відшкодувати йому завдані збитки. На пред`явлені вимоги, потерпілий ОСОБА_6 відповів, що він не має грошових коштів. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та почав обшукувати його по кишенях. Виявивши у лівій кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 250 грн., відкрито проти волі потерпілого, викрав їх. Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення правопорушення втік, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 250 грн.
Крім цього, 11 грудня 2016 року близько 14.20 год. обвинувачений ОСОБА_3 , який перебував у дворі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 зі спини. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 поставив свою руку на плече потерпілого ОСОБА_6 і, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, обернув його до себе обличчям. Продовжуючи свої дії обвинувачений ОСОБА_3 лівою рукою зловив потерпілого ОСОБА_6 за праве плече, і утримуючи останнього, правою рукою, почав обшукувати по кишенях. Виявивши у лівій кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 29 грн., відкрито викрав їх. У цей час обвинувачений ОСОБА_4 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме долонею лівої руки наніс один удар у ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_6 , від отримання якого він відчув фізичну біль та прикрив обличчя долонями рук. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 із лівої кишені куртки відкрито викрав мобільний телефон марки «Lenovo» модель «А369і» вартістю 661 грн., в якому знаходилася картка пам`яті торгової марки «MicroCD» на 8 Gb вартістю 95 грн. та два стартові пакети оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн. кожен на загальну суму 20 грн. Із викраденим майном обвинувачені ОСОБА_3 із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекли, чим завдали неповнолітньому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 805 грн.
Також, 11 грудня 2016 близько 21.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , який перебував у дворі будинку, за адресою АДРЕСА_4 , підійшов до потерпілого ОСОБА_11 інваліда II групи, та сказав щоб той дав йому грошові кошти. Після того, як потерпілий ОСОБА_11 відмовився надавати ОСОБА_3 грошові кошти, він підійшов до потерпілого та почав обшукувати його по кишенях. Виявивши у лівій зовнішній кишені куртки потерпілого ОСОБА_11 гаманець, обвинувачений ОСОБА_3 забрав його, відкрив та із вказаного гаманця відкрито викрав грошові кошти у сумі 28 грн. Виявивши у вказаному гаманці банківські картки, обвинувачений ОСОБА_3 погрожуючи застосуванням насильства потерпілому ОСОБА_11 , змусив його піти до банкомата з метою зняття грошових коштів із банківських карток. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 разом із потерпілим ОСОБА_11 підійшли до банкомата ПАТ «Приват Банк», що знаходиться поблизу критого ринку «Оріон» по вул. 15 Квітня в м. Тернопіль та перебуваючи поблизу банкомату ОСОБА_3 , самостійно витягнув із гаманця банківську картку ПАТ «Приват Банк» видану на ім`я потерпілого ОСОБА_11 , вставив її у банкомат та погрожуючи застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя і здоров`я - спричиненням тілесних ушкоджень, змусив потерпілого ввести пін-код банківської картки. Продовжуючи свій умисел обвинувачений ОСОБА_3 зняв із банківської картки потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 100 грн. Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 128 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що дійсно в один із днів листопаду 2016 року, а саме зранку, він знаходячись за адресою м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та сказав тому, що коли він виходив із маршрутного таксі став йому на ногу, у зв`язку із чим почав змушувати відшкодувати йому завдані збитки. В подальшому він підійшов до потерпілого та виявивши в кишені його одягу грошові кошти у сумі 250 грн., відкрито проти волі потерпілого, викрав їх.
Також, 11 грудня 2016 року коли він разом із ОСОБА_4 перебували у дворі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Київська, підійшли до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 зі спини. Після чого він утримуючи потерпілого за руку, почав обшукувати його по кишенях. Виявивши в одній із кишень штанів грошові кошти у сумі 29 грн., він забрав їх. У цей час ОСОБА_4 наніс один удар у ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_6 , після чого відкрито викрав мобільний телефон потерпілого.
Крім цього, 11 грудня 2016 перебуваючи в дворі будинку, за адресою АДРЕСА_4 , він підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та сказав щоб той дав йому грошові кошти, на що той відмовився, на що він почав обшукувати його по кишенях. Виявивши у одній із кишень гаманець, він його забрав, відкрив та із вказаного гаманця відкрито викрав грошові кошти у сумі 30 грн. Також він виявив у вказаному гаманці банківські картки, після чого погрожуючи застосуванням насильства потерпілому ОСОБА_11 , змусив його піти до банкомата з метою зняття грошових коштів із банківських карток. Підійшовши до одного із банкоматів він вставив банківську картку в банкомат та погрожуючи спричиненням тілесних ушкоджень, змусив потерпілого ввести пін-код банківської картки, після чого зняв із банківської картки потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 100 грн. Просить суд, враховуючи визнання вини, щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди, суворо його не карати.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що коли він разом із ОСОБА_3 перебували в дворі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , він нанісши удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , із кишені його куртки відкрито викрав мобільний телефон марки «Lenovo», який в подальшому здав в ломбард. Просить суд, враховуючи визнання вини, щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди, суворо його не карати та не позбавляти волі.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства.
Також, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданої шкоди потерпілим. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше не судимим, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданої шкоди потерпілому. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.
За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке визначене санкцією статті обвинувачення. Однак, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вказаною статтею покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті обвинувачення, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, суд приймаючи до уваги вищенаведені обставини, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що передбачене санкцією статті оббвинувачення. Однак, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вказаною статтею покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті обвинувачення, у виді позбавлення волі.
В той же час, враховуючи наведене, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 07 квітня 2017 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 02 червня 2017 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 грудня 2016 року.
На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 12 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 03 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 52/17-22 від 23 січня 2017 року в сумі 1057,20 грн., яку суд вважає слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах у користь держави, оскільки вказані витрати виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження. Окрім цього суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь держави вартість проведеної дактилоскопічної експертизи № 1.4-3/17 від 17 січня 2017 року від 24 січня 2017 року в сумі 770,35 грн., яка проведена в межах даного кримінального провадження.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 07 квітня 2017 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 02 червня 2017 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 грудня 2016 року.
На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 12 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 03 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 52/17-22 від 23 січня 2017 року в сумі 1057,20 грн. в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 1.4-3/17 від 17 січня 2017 року від 24 січня 2017 року в сумі 770,35 грн. в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
Апеляціяна вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді

Головуючий суддяОСОБА_1