У Х В А Л А

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 грудня 2016 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисників ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року та вирок Апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лагор Республіки Пакистан, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 3 ст. 149 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миколаївки Чергінівської області, жителя м. Києва, громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 3 ст. 149 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь: ОСОБА_9 1123 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_10 523 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_11 523 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн у рахунок моральної шкоди; ОСОБА_12 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року апеляції прокурора, захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_8 задоволені частково.
Вирок місцевого суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок.
Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 149 КК і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.
Зараховано йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 18 лютого 2011 року по 23 квітня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 149 КК і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.

Зараховано йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 18 лютого 2011 року по 13 квітня 2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишено без зміни.

На ці судові рішення захисниками ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженим ОСОБА_6 подані касаційні скарги.

Заслухавши доповідача про необхідність зняття справи з розгляду у зв`язку з невідповідністю касаційних скарг вимогам ст. 350 КПК 1960 року, а також подання цих скарг із пропуском встановленого ст. 386 цього Кодексу строку, думку прокурора, який вважав за неможливим проведення касаційного розгляду, думку захисника, котра не заперечувала проти зняття справи з розгляду, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла висновку про неможливість касаційного розгляду справи у призначений час, на таких підставах.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень КПК України 2012 року апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 386 КПК 1960 року касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині першій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок апеляційного суду було проголошено 22 червня 2016 року. Строк на касаційне оскарження для захисників розпочався 23 червня 2016 року та відповідно до зазначеної вище норми процесуального закону становив один місяць, а не три, як було помилково зазначено у цьому вироку.

На вирок апеляційного суду захисник ОСОБА_5 подала касацій ну скаргу 12 серпня 2016 року та просила відновити їй строк на касаційне оскарження. Зазначене клопотання апеляційним судом розглянуто не було, хоча відповідно до ст. 353 КПК 1960 року питання про відновлення пропущеного строку на оскарження вирішується судом, який розглядав справу.

Захисник ОСОБА_7 подав касаційну скаргу 30 серпня 2016 року та не порушував питання про відновлення пропущеного ним строку на оскарження вироку. За таких обставин суд апеляційної інстанції повинен був вирішити питання про прийняття цієї касаційної скарги, яку подано з порушення строків на касаційне оскарження.

Крім того, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 подана 14 вересня 2016 року, однак матеріали справи містять розписку засудженого про отримання ним копії вироку апеляційного суду, в якій не зазначено дати отримання засудженим, що перебуває під вартою, копії вироку, що позбавило суд касаційної інстанції можливості перевірити дотримання останнім строку на касаційне оскарження. За таких обставин апеляційний суд мав би перевірити точну дату отримання ОСОБА_6 копії вироку цього суду та, відповідно, з якого часу для нього розпочався строк на касаційне оскарження вироку для вирішення питання про можливість прийняття його касаційної скарги.

Цих вимог закону апеляційний суд не дотримався.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у статті 350 цього Кодексу. Зокрема, в ній повинна міститися вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування, прохання особи, яка подає скаргу.

Цим вимог закону скаржники не дотрималися.

Так, у касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та виправдати його із закриттям справи, однак не вказує на підставі якої норми закону ця справа підлягає закриттю. Також ця скарга не відповідає вимогам ст. 398 КПК 1960 року, оскільки, як убачається з її змісту, захисник не погоджується зі встановленими судами фактичними обставинами справи, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Прохальна частина скарги не відповідає вимогам ч. 1 ст. 396 цього Кодексу, оскільки в ній порушується питання про скасування судових рішень і виправдання засудженого, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга захисника ОСОБА_7 також не відповідає вимогам ст. 398 КПК 1960 року за своїм змістом, оскільки захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичними обставинами справи, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Крім того, усупереч ч. 2 ст. 350 цього Кодексу касаційна скарга не містить посилання на відповідні аркуші справи при обґрунтуванні захисником необхідності зміни судових рішень. Прохальна частина касаційної скарги не відповідає вимогам ч. 1 ст. 396 КПК 1960 року, оскільки захисник просить змінити рішення місцевого та апеляційного судів і постановити судом касаційної інстанції новий вирок, що також не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує на необхідність скасування судових рішень щодо нього із закриттям провадженні у справі на підставі істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, однак не зазначає, у чому саме це порушення виразилось. Крім того, засуджений вказує на неправильне застосування кримінального закону, однак не зазначає, яку саме, на його думку, слід застосувати норму матеріального права з огляду на його твердження про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК.

Ці порушення залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції при призначенні справи до касаційного розгляду.

Допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону унеможливлюють розгляд справи в касаційному порядку, а тому справа підлягає поверненню до цього суду для усунення недоліків при підготовці справи до розгляд.

Керуючись ст. 394 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Кримінальну справу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за касаційними скаргами захисників ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 зняти з розгляду і повернути до Апеляційного суду Житомирської області для виконання вимог статей 350, 353, 386, 387 КПК 1960 року.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3