АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 вересня 2016 року у кримінальному провадженні №0000605 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців від 09 вересня 2016 року ОСОБА_7 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та встановленням відповідних обов`язків. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінений з утримання під вартою на особисте зобов`язання і його звільнено з-під варти в залі суду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3873 грн.33 коп. Цивільний позов ОСОБА_10 на суму 6938 грн. 66 коп. залишено без розгляду.
На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 із проханням скасувати вирок районного суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 реальне покарання без застосування вимог ст.75 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Провадження№11-кп/794/250/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11 Категорія:ст.185ч.3КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Доводи апелянта грунтуються на тому, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений вчинив багатоепізодний тяжкий злочин, шкоду потерпілим не відшкодував, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.Твердить, що обвинувачений порушив обмеження,встановлені у зв`язку із обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тривалий час переховувався від суду,був оголошений у розшук.Вважає за таких обставин звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 необґрунтованим.

На апеляційну скаргу обвинувачений подав заперечення, оскільки вважає, що вирок районного суду відносно нього є законним , тому просить залишити його в силі, а пеляційну скаргу прокурора- без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу,доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для скасування судового рішення,дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Районним та апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 13.03.2014 року приблизно о 15 годині, за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , шляхом віджиму вхідних дверей на першому поверсі проникли до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майна на загальну суму 7488,33 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду.
21.03.2014 року приблизно о 12 годині повторно ОСОБА_7 , попередньо домовившись із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , через
відчинене вікно підвального приміщення, проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно на загальну суму 14620 грн., заподіявши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на вказану суму.
28.03.2014 року приблизно о 15 годині ОСОБА_7 ,повторно,за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , шляхом віджиму задніх вхідних дверей на першому поверсі, проникли до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_14 на загальну суму 53 000 грн.
25.05.2014 року приблизно о 21 годині повторно ОСОБА_7 , попередньо домовившись із ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , шляхом віджиму заднього металопластикового вікна на першому поверсі, проникли до будинку АДРЕСА_5 , де зі спальної кімнати на другому поверсі викрали гроші в сумі 470 грн. та прикраси із золота та срібла на загальну суму 4250 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 4720 грн.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Висновок районного суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, які безпосередньо та повно були досліджені районним судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням в житло.
Вирок суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій ОСОБА_7 апелянтом не оспорюється,а тому судова колегія, відповідно до правової позиції,викладеної у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» не наводить у вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорені у апеляційній скарзі.

Згідно вимог ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,призначаючи ОСОБА_7 покарання, не дотримався таких вимог.
Так, суд вказав,що при призначенні покарання враховує ступінь вчиненого злочину,обставини,які пом`якшують покарання-щире каяття та сприяння розкриттю злочину,роль обвинуваченого у вчиненні злочинів,а також особу винного,який позитивно характеризується.
При цьому суд не вмотивував свій висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та необґрунтовано застосував вимоги ст.75 КК України,звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням,а тому доводи прокурора,викладені у апеляційній скарзі,є слушними.

Так,суд формально вказав,однак повною мірою не врахував ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння,яке є умисним тяжким корисливим злочином,не зважив на те,що ОСОБА_7 вчинено декілька епізодів злочинних посягань із проникненням у житло потерпілих,розмір збитків по кожному із яких є істотним.
Також судом не враховано дані про особу обвинуваченого,який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину та до нього застосовувались положення ст.75 КК України.

Не зважив суд і на те,що ОСОБА_7 порушивши обраний відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту,ухилявся від правосуддя,був оголощений і тривалий час перебував у розшуку,що свідчить про його намагання уникнути відповідальності за скоєне.Заперечення обвинуваченим цієї обставини із посиланням на те,що співучасник ОСОБА_12 примушував його до вчинення інших злочинів,а тому він виїхав за межі України,судова колегія вважає голослівним та неспроможним.

Отже, колегія суддів вважає,що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України не можна вважати справедливим,необхідним і достатнім для його виправлення,а тому в цій частині вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку,відповідно до вимог ст.ст.407,409, 420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є умисним корисливим тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого,який раніше притягувався до кримінальної відповідальності,в силу ст.89 КК України не судимий.

Також колегія враховує кількість епізодів злочинних діянь,фактичні обставини,за яких були скоєні злочини із проникненням у житло потерпілих,розмір заподіяної шкоди,,а також ту обставину,що ОСОБА_7 ухилявся від суду,тривалий час перебував у розшуку, і це свідчить про його бажання уникнути відповідальність за вчинене.

Разом із тим,судова колегія враховує,що ОСОБА_7 є особою молодого віку,має спортивні досягнення,проживає із матір`ю та бабусею,яка хворіє та похилого віку.По місцю проживання обвинувачений позитивно характеризується.

Обставинами,що пом`якшують покарання,судова колегія враховує щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Викладені вище пом`якшуючі обставини,із врахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню фактичної тяжкості вчиненого,ролі обвинуваченого у скоєному та тривалий час,який сплинув після скоєння злочинів,протягом якого будь-яких протиправних діянь ОСОБА_7 не вчиняв,у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають апеляційному суду підстави для пом`якшення основного покарання і призначення його із застосування вимог ст.69 КК України нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України.Саме таке покарання,на думку колегії, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України(в редакції Закону від 26.11.2015 року) слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2016 року по 09 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Керуючись ст. ст. 404,405,407,418,420 КПК України,ст.72 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1(одного) року 6(шести) місяців позбавлення волі.
Взяти ОСОБА_7 під варту у залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 13 липня 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України(в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2016 року по 09 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення,а засудженим- у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3