Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3240/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.04.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

спеціаліста ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000911 від 08 листопада 2016 рок) по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Копаня Виноградівського району, Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, на утриманні четверо малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10 жовтня 2016 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись у ванній кімнаті будинку АДРЕСА_2 . Копаня, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно затіяв сварку з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час якої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_6 один удар лівою рукою в область обличчя, після чого схопив в руки матерчатий рушник, обмотав його навкруг шиї останньої і застосувавши фізичну силу почав стискати. Після чого ОСОБА_6 вирвалась від ОСОБА_9 та вибігла до спальної кімнати будинку, де прилягла на ліжко, але ОСОБА_9 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, зайшов до вищевказаної кімнати, де підійшов до ліжка на якому лежала ОСОБА_6 і схопивши останню обома руками за шию, почав пальцями рук стискати. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців шкірних покровів щоки справа, бокової та передньої поверхні шиї в середньо-нижній третині справа, обох плечей у середньо-верхній третині по передній та внутрішній поверхні та в ділянці колінного суглобу по передньо-внутрішній поверхі, які згідно висновку судово-медичного експерта № 427 від 15.11.2016 та відповідно до п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95 p., кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_9 досудовим слідством кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину у скоєні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 10 жовтня 2016 року, близько 19 години 30 хвилин він повернувся додому із роботи, зайшов до будинку, а його колишня дружина, потерпіла ОСОБА_6 лежала на ліжку та дивилася телевізор. Між ними виникла сварка і потерпіла, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, накинулась на нього та вдарила його ногою в область серця. Коли від удару він падав на підлогу, то схопив її за щоку і поцарапав її. Звідки у колишньої дружини синці він не знає, визнає, що застосовував до потерпілої фізичну силу, але ніякого рушника він не брав і потерпілу за шию не стискав. Цивільний позов не визнає та просить суд в його задоволенні відмовити.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показами потерпілої та малолітнього свідка ОСОБА_10 .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 10 жовтня 2016 року близько 16 години вона повернулася з роботи додому, розповіла колишньому чоловіку ОСОБА_9 , що отримала заробітну плату і просила, щоб він не забрав від неї гроші. У цей час він був на підпитку та ніде не працював. Десь о 19 год. 30 хвилин коли вона вийшла з ванної кімнати ОСОБА_9 почав виясняти з нею відносини, сказав, що образився на те, що вона звинуватила його у крадіжці грошей, вдарив її долонею руки в область обличчя, у ванній кімнаті накинув їй на шию рушник і став душити. Вона намагалася відштовхнути його і в цей час прокинувся їхній старший син ОСОБА_14 та підійшов до них. Через кілька хвилин, коли вона лежала у спальній кімнаті на ліжку до неї підійшов чоловік, сів на ліжко, продовжив виясняти відносини, схопив її за шию та став душити обома своїми руками. Вона виривалась від чоловіка та відштовхнула його від себе, від чого він упав з ліжка на підлогу. Підвівшись на ноги чоловік продовжував кричати, від чого знову прокинувся їхній старший син ОСОБА_14 , який забіг до кімнати та став словесно захищати її від чоловіка. Вона забрала сина та пішла із ним у дитячу кімнату, але її чоловік продовжував кричати та кликати її до себе. Щоб діти змогли виспатись вона повернулася до чоловіка. Наступного дня вона звернулася до лікаря за медичною допомогою та зателефонувала у поліцію, щоб заявити на дії чоловіка.

Заявлений цивільний позов потерпіла підтримала повністю та просила суд такий задоволити в повному обсязі, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень, вона відчула значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє з дітьми здоров`я та життя, великі переживання за емоційний стан дітей. Наявність моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями з позбавленням можливості вільного проживання в будинку в якому жила з дитинства і в якому народилися їхні спільні з відповідачем діти, оскільки через події 10.10.2016 року вона разом з дітьми змушена була переїхати проживати до родичів у місто Хуст. Вона позбавлена вільного спілкуватися з людьми які її оточували, у вимушено втратила роботу, що приносила їй дохід, занепокоєна за дітей в зв`язку з їхнім вимушеним переїздом та привиканням до нової школи, садочку. Заподіяну моральну шкоду потерпіла оцінила у розмірі 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень.

Допитаний у судовому засіданні в присутності спеціаліста служби у справах дітей малолітній свідок ОСОБА_10 суду показав, що 10 жовтня 2016 року він прийшов додому зі школи та виконував домашнє завдання. Додому спочатку повернулася його мама - ОСОБА_6 , а потім прийшов тато - ОСОБА_9 , який став кричати на маму та ображати її нецензурними словами. Під час сварки батько накричав на нього і він пішов спати. Сварка продовжувалась і він не міг заснути. Він пішов до кімнати батьків, де побачив, що батько душить його матір. Він підбіг до батька став просити, щоб відпустив матір і перестав так себе вести. Після цього він знову повернувся до своєї спальної кімнати. Його мама батька не била, можливо тільки штовхнула його. Свідок також пояснив, що такі дії батька по відношенню до матері повторювались неодноразово.

Крім показів потерпілої ОСОБА_6 та малолітнього свідка ОСОБА_10 вина обвинуваченого ОСОБА_9 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- заявою ОСОБА_6 від 11.10.2016 року про заподіяння їй 10.10.2016 року ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а.п.6);

- висновком спеціаліста № 396 від 12.10.2016 - 20.10.2016 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_6 , 1986 року народження, мали місце тілесні пошкодження у вигляді: синців шкірних покровів щоки справа, бокової та передньої поверхні шиї в середньо-нижній третині справа, обох плечей в середньо-верхній третині по передній і внутрішній поверхні та в ділянці правого колінного суглобу по передньо-внутрішній поверхні. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, по ударному механізму спричинення, а такі тілесні пошкодження як «синці шкірних покровів шиї та обох плечей» могли виникнути по механізму стиснення, що відповідає обставинам і вкладається в строки на які вказує освідчувана. Описані вище тілесні пошкодження не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.п. 15-16);

- висновком експерта за № 427 від 08.11.2016-15.11.2016 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_6 , 1986 року народження, мали місце тілесні пошкодження у вигляді: синців шкірних покровів щоки справа, бокової та передньої поверхні шиї в середньо-нижній третині справа, обох плечей в середньо-верхній третині по передній і внутрішній поверхні та в ділянці правого колінного суглобу по передньо-внутрішній поверхні. Тілесне пошкодження у вигляді «синців шкірних покровів щоки справа та в ділянці колінного суглобу» виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо від нанесення ударів долонею, ногою чи іншими подібними предметами, а такі тілесні пошкодження як «синці шкірних покровів шиї та обох плечей» могли виникнути по механізму стиснення не виключено, що внаслідок стискання шиї пальцями рук, рушником чи іншими подібними предметами. В момент спричинення їй даних тілесних пошкоджень ОСОБА_6 могла знаходитися у будь-якому положенні, при якому травмовані ділянки тіла доступні дії травмуючого предмету. Спричинення вказаних тілесних пошкоджень власноруч - виключено. По давності виникнення згадані вище тілесні пошкодження вкладаються в дату та час вчинення кримінального правопорушення, а саме 10.10.2016 року. Описані вище тілесні пошкодження не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.п. 35-36).

Оцінюючи покази обвинуваченого дані ним в судовому засіданні, суд вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, суперечать матеріалам справи, не узгоджуються із доказами зібраними по справі, зокрема із показами потерпілої, висновком спеціаліста, висновком експертизи та показами малолітнього свідка ОСОБА_10 .

За вказаних обставин, суд відхиляє доводи обвинуваченого про те, що вказані в звинуваченні тілесні ушкодження він потерпілій не наносив.

При викладених обставинах, оцінивши всі докази, зібрані та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за ч. 1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження є вірною.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обираючи міру покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, дані особистості: - довідка Виноградівської райполіклініки № 1277 від 14.11.2016 року, згідно якої ОСОБА_9 у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра, лікаря-невропатолога та лікаря-фтизіатра на "Д" обліку не перебуває (а.п.45); характеристика виконавчого комітету Великокопанської сільської ради від 03.10.2016 року за № 02-10/862 на гр. ОСОБА_9 , згідно якої останній характеризується добре (а.п.41); - вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п.43).

За таких обставин суд призначає обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах, установлених санкцією ч.1 ст.125 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, у виді громадських робіт.

Розглянувши цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 у межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України передбачено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розглядаючи вимогу позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпіла оцінила в 25 000 грн., суд виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди.

Тому на підставі всього вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачкою в сумі 25 000 гривень розмір моральної шкоди є завищеним. З врахуванням принципів законності та справедливості вимоги цивільного позову про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, ч.1 ст.129, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути в її користь з ОСОБА_9 3 000 (три тисячі) гривень моральної шкоди. У задоволенні решти позову - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Сторони кримінального провадження мають право подати апеляційну скаргу на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1