Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/615/16-к
Провадження № 1-кп/758/17/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2017 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
законного представника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-КП/758/17/17 (справа №758/615/16-к), кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0009662 по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Токарівка, Сквирського району, Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого поваром, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 , раніше не судимого:

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Згідно обставин, викладених в обвинувальному акті, 02 жовтня 2015 року, близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачили припаркований у подвір`ї вказаного будинку мотоцикл марки «QED», державний номерний знак НОМЕР_3 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньої змовою групою осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , попередньо домовившись про спільне вчинення кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, проникли у подвір`я приватного будинку через відчинені ворота, за адресою: АДРЕСА_3 . Усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, переконались, що за ними ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, разом перекотили з подвір`я мотоцикл марки «QED», державний номерний знак НОМЕР_3 , 2007 року випуску.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , перекотили з вищевказаного місця мотоцикл марки «QED», д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, тим самим реалізувавши свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння належним ОСОБА_7 транспортним засобом.
Однак, 06 жовтня 2015 року за адресою: місто Київ, вулиця Макіївська, 7 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які котили мотоцикл марки «QED», державний номерний знак НОМЕР_4 , 2007 року випуску, були затримані співробітниками міліції.
Згідно висновків обвинувального акту, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню не визнав та дав показання, що за станом на 02.10.2015 року він навчався в ПТУ водного транспорту. На даний момент працює поваром в ресторані «Тарантино». ОСОБА_10 навчався разом з ним на повара. Проживає він разом із сестрою, батьком та племінницею. Оскільки в квартирі є дитина, він з батьком домовився, щоб приходи додому не пізно. Ще навесні 2015 року він з ОСОБА_10 вирішив придбати мотоцикл. Він не вмів керувати, тому ОСОБА_10 обіцяв навчити. В один із днів до нього підійшов наглядно знайомий хлопець на ім`я « ОСОБА_14 » та повідомив про те, що має мопед, який хоче продати. Вони повідомили про те, що розраховують на суму не більше 5000 гривень. Вони обмінялись телефонними номерами. 03 жовтня 2015 року їм зателефонував ОСОБА_14 та запропонував близько 13 години зустрітись на острові Труханів у місті Києві. Коли вони прибули на зустріч, то ОСОБА_14 запропонував їм мотоцикл, який їм не сподобався, так як був завеликим. Однак, вони після його пропозиції сплатити меншу суму і частинами, придбали мотоцикл, передавши ОСОБА_15 2500 гривень. В цей день вони забрали мотоцикл з документами на нього і ОСОБА_16 зберігав його під будинком. Вони катались на мотоциклі, однак, у зв`язку з несправністю акумулятора хотіли його повернути ОСОБА_15 , однак, додзвонитись до нього не змогли. 06 жовтня 2015 року, коли вони котили мотоцикл, їх зупинили працівники міліції, запросили до відділення міліції, де примушували їх визнати, що мотоцикл вони викрали. Він також вказав, що ОСОБА_14 обіцяв оформити доручення на право володіння мотоциклом після того як вони сплатять всю суму. В подальшому вони також намагались додзвонитись до ОСОБА_15 , однак, він не відповідав. Наполягає, що злочин не вчиняв, про те, що мотоцикл викрадено, не знав. Стверджує, що на фотокартці, яка міститься на протоколі його впізнання свідками, зображений не він, а інша особа.
Обвинувачений ОСОБА_10 також свою вину у вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не визнав та дав показання аналогічні показанням ОСОБА_11 , вказавши, що спочатку ОСОБА_14 пропонував придбати мотоцикл за 6500 гривень, однак, згодом погодився на 5 тисяч, при цьому частинами по 2500 гривень. На кого були документи на мотоцикл він не дивився, мотоцикл їм був переданий з ключем, яким вони користувались. Мотоцикл часто глохнув, тому вони 06 жовтня 2015 року його котили. Працівники міліції під приводом відсутності шолому їх затримали, доставили до відділку міліції, де чинили тиск з тим, щоб вони визнали, що мотоцикл викрали, чого вони не робили, примусили підписати якійсь документи, які він не читав. Він стверджує, що повідомляв працівникам міліції про ОСОБА_17 , однак, на його доводи ніхто не реагував. Так повністю вони кошти ОСОБА_15 не віддали, оскільки, на зв`язок він більше не виходив. Також він наполягає, що на фотокартці його впізнання, зображений не він, а інша особа.
Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання, що обвинувачених не знає. Мотоцикл було зареєстровано на неї, однак, фактичним власником є колишній зять. Зі слів зятя вона дізналась, що у нього викрали мотоцикл. Конкретних обставин не знає. Коли викрали мотоцикл, вона була за межами міста Києва. У неї особисто до обвинувачених будь-яких претензій на даний час немає.
Свідок ОСОБА_18 дав суду показання, що працює в Оболонському районному управлінні поліції. 06 жовтня 2015 року він разом із керівником міського відділу міліції ОСОБА_19 їхав у службових справах. На перехресті вулиць Полупанова та ОСОБА_20 він побачив, як дві невідомі особи котили синій мотоцикл. Вони зупинились, щоб перевірити їхні документи. Він запитав, чий це мотоцикл та попросив пред`явити на нього документи. Один з хлопців дістав з кишені файл, в якому були документи. По документам мотоцикл належав невідомій жінці. Вони запропонували хлопцям пройти в ТВМ. По дорозі до відділу їм було роз"яснено про притягнення до кримінальної відповідальності у випадку їх участі у викраденні мотоцикла. Біля входу у відділ міліції вони зізнались, що викрали мотоцикл вночі. Номер телефону чоловіка, який напевно був власником, був написаний на полісі. Зі слів співробітників, чоловік повідомив, що даний мотоцикл був викрадений з приватного сектору по провулку Замковецькому. Слідчий допитував цього чоловіка. Ніякого тиску на обвинувачених не чинилось.
Мотоцикл вилучався черговою групою. Хлопців відпустили, коли приїхали їхні батьки. Пояснення у обвинувачених відбиралися після вилучення мотоцикла. Представники служби у справах дітей не залучалися.
Свідок ОСОБА_19 , який працює начальником відділу Оболонського районного управління поліції, дав суду показання, що на початку жовтня 2015 року їхав із ОСОБА_18 на службовому автомобілі. На перехресті вулиць Полупанова та Макіївській побачив, що дві особи вели в руках мотоцикл та поводились підозріло. Вони зупинились, підійшли до них та назвались. Попросили надати документи на мотоцикл. Особи надали документи, але прізвище власника мотоцикла відрізнялось від їхніх прізвищ. Вони запропонували особам пройти до відділу. При ньому вказані особи пояснювали, що транспортний засіб належав їм. Біля райвідділу вони зізнались, що вони його викрали вночі по вулиці Замковецькій. До цього у них не було інформації про викрадений мотоцикл.
Свідок ОСОБА_21 дав суду показання, що в 2015 році, точної дати не пам`ятає, він залучався працівниками міліції в якості понятого. Іншим понятим був його знайомий ОСОБА_22 . Їх провели до приватного сектору, де обвинувачений ОСОБА_23 показував, де він викрав у приватному секторі мопед. Він не пам`ятає чи проводилась відео зйомка цієї дії. ОСОБА_23 лише повідомив, що взяв мопед у приватному секторі, не говорив, що заволодів ним незаконно. Після цього він ( ОСОБА_21 ) допитувався слідчим, розказав все, що бачив. У приватному секторі на подвір`я вони заходили через хвіртку. Також він згадує, що біля відділку міліції оглядався мопед червоного кольору, складався протокол, який він підписував. Він також звернув увагу, що оскільки живе біля відділку міліції, його періодично запрошують бути понятим, тому може плутати обставини оглядів з різних справ.
Свідок ОСОБА_22 дав суду показання, що день та час і пору року не пам`ятає, однак, пам`ятає, що він у стані сп`яніння йшов додому по АДРЕСА_4 , де біля міського відділу міліції побачив двох хлопців та жінку, які стояли, як йому здалося, біля мопеду, який був синього кольору. Що говорили хлопці, він не пам`ятає. ОСОБА_24 знає як сусіда. Чи був з ним ОСОБА_25 він не пам`ятає. Всі події 06 жовтня 2015 року не пам`ятає, так як в той день випив більше 0,5 літра горілки. Можливо він і підписував якийсь протокол, однак, його не читав, так як був без окулярів. Думає, що працівники міліції все записали правильно.
Свідок ОСОБА_26 суду дав показання, що проживає у приватному будинку по АДРЕСА_3 , з обвинуваченими не знайомий, але їх обличчя йому здаються знайомими. ОСОБА_7 є матір`ю колишньої дружини, на яку оформлений мотоцикл об`ємов двигуна 125 куб.см. 2009 року випуску, синього кольору,, однак, фактичним його власником є він. Мотоцикл він зберігає у подвір`ї будинку. Осінню 2015, точної дати не пам`ятає, він повернувся додому близько 24 години і виявив, що мотоцикл зник. При цьому хвіртка була закрита. Мотоцикл було викрадено з документами на нього. Через два тижні йому зателефонували працівники міліції та повідомили, що знайшли мотоцикл з незначними пошкодженнями. В той день, коли викрали мотоцикл вдома залишалась дружина. Його знайомий ОСОБА_27 проживав у нього в будинку, в іншій половині. Він розповів, що бачив, як двоє осіб витягували мотоцикл, але він подумав, що то його син і не відреагував на ці події. Зранку на подвір`ї було видно сліди, відламана скоба на воротах. Вхід в будинок і вікна виходять до входу на подвір`я, через який на його думку викочували мотоцикл, оскільки там були наявні сліди від шин, а інші ворота були замкнені на замок. Освітлення на подвір`ї та вулиці достатнє. У нього таке враження. що він бачив обвинувачених біля свого будинку раніше, після чого у нього зник велосипед. Дружина, яка була дома, бачила невідомих, але злякалась і тому не викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_28 дала суду показання, що разом з чоловіком проживає у АДРЕСА_3 . Стверджує, що обвинувачених бачила в день крадіжки на подвір`ї будинку, та одного з них раніше, а саме ОСОБА_11 за декілька днів до крадіжки. В той день вона почула металічний скрегіт воріт, виглянула на подвір`я і побачила двох хлопців, зателефонувала чоловіку і повідомила про те, що відбувається. Вона впізнає двох хлопців, які були присутні в той день на подвір`ї. Це присутні в залі судового засідання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вона бачила обвинувачених через вікно кухні, яке виходить на подвір`я. Бачила саме двох осіб. Впізнання з нею проводили, де одного вона впізнала одразу, оскільки бачила його ще раніше, іншого було більш складніше впізнати. Ліхтарі на подвір`ї вмикаються автоматично, реагуючи на рух. Мотоцикл знаходився біля бетонних сходів. Деталей не пам`ятає, оскільки дивилась у вікно недовго. Обвинувачених впізнала по обличчю. З ОСОБА_27 знайома, але не спілкується. На досудовому слідстві впізнала двох хлопців. Вона категорично впевнена, що один із крадіїв був нині присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_11 . Раніше вона бачила ОСОБА_11 біля свого подвір`я, обличчя крадія бачила, зріст і волосся таке саме, як у присутнього в залі обвинуваченого ОСОБА_11 . Вона не пам`ятає, чи відповідає дійсності запис про те, що не змогла впізнати ОСОБА_10 . Присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_10 дуже схожий на особу, яку вона бачила на подвір`ї. У особи. яка була на подвір`ї в день крадіжки, була невелика борідка.
Свідок ОСОБА_27 дав показання, що за станом на жовтень 2015 року проживав у будинку ОСОБА_26 . Ввечері ще не спав, почув металевий звук на подвір`ї, світло у в кімнаті не горіло, тому було добре видно. Виглянувши у вікно, побачив двох хлопців, які викочували мотоцикл, але він не придав цьому великого значення, оскільки подумав, що то міг бути син ОСОБА_26 , якого він раніше не бачив. В той момент було темно на вулиці. Хлопці котили мотоцикл двох. На наступний день поїхав у справах. Впевнений, що в той день мотоцикл викрадав присутній в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 . Другу особу, яка здійснювала крадіжку, роздивився гірше, але може сказати, що це був присутній в залі суду ОСОБА_11 . Він має хороший зір, осіб було достатньо видно. Мотоцикл темно синього кольору. Він звернув увагу на обличчя осіб, які здійснювали крадіжку, на дворі було темно близько 23 години 30 хвилин, освітлення було достатньо для того, щоб роздивитись осіб. Він брав участь у впізнанні, де було 4 фото, особу впізнав по обличчю, носу, підборіддю та по іншим ознакам. З місця розташування його вікна видно ворота, осіб видно було до половини тулубу. Обвинувачених впізнає по обличчю. Зачіска у ОСОБА_11 була така ж сама як і в судовому засіданні. Він також категорично наполягає, що ОСОБА_10 також був у подвір`ї.
Свідок ОСОБА_29 дав показання, що двічі залучався в якості понятого під час впізнання особи, деталей зараз не пам`ятає, кого впізнавали не пам`ятає, однак, згадує, що перший раз чоловік впізнав за фото на папері обвинувачених. Другий раз впізнавала жінка, яка також впізнала обвинувачених по фото, що пояснювали свідки, він не пам`ятає. Для впізнання надавались ксерокопії фото. Коли він прийшов, то фото вже було надруковано. Свідок жінка впізнала обох обвинувачених. Перший свідок також впізнав обох обвинувачених. Свідки підходили до столу для впізнання, роздивлялись по декілька хвилин та впізнали осіб по рисам обличчя. Після ознайомлення з протоколами впізнання, свідок ОСОБА_29 заявив, що помилився в показаннях стверджуючи, що жінка впізнала обох обвинувачених.
Свідок ОСОБА_30 , який працює слідчим Оболонського ГУ НП України у місті Києві дав показання, що виїжджав у складі слідчо-оперативної групи для огляду затриманого мотоцикла, де побачив обвинувачених. У хлопців були документи та була присутня жінка, родичка неповнолітнього. Які саме документи були у неповнолітніх, не пам`ятає. В протоколі жінку-родичку не записав. Хлопці сповістили про те, що вони вкрали мопед, який знаходився біля них. Як хлопці опинились за вказаною адресою не знає. Вилучав сам мопед та документи, які лежали в багажнику мопеду. Понятими було двоє осіб приблизно 30-40 років. Стверджує, що хлопці розповідали, що вони викрали мопед на території Подільського району. В протоколі він відобразив дату 01.06.2015 року, чому не пам`ятає, міг від втоми наприкінці чергування допустити помилку. Яку саме дату називали обвинувачені, не пам`ятає. Адресу записував з їхніх слів.
Свідок ОСОБА_31 дав суду показання, що має сина ОСОБА_32 , стосунки останнім часом не дуже добрі. Оскільки він важко працює на будівництві, то попросив сина приходити додому вчасно. Він запитував сина, що сталось, син розповів, що він катався на мотоциклі. Як саме син опинився з мотоциклом не знає. Коли йому з поліції зателефонували та повідомили про те, що сина затримали з мотоциклом, його це здивувало, оскільки він не вміє керувати транспортними засобами. На запитання, чи мотоцикл був викрадений, син сказав, що не знає, вони просто катались з друзями.
Свідок ОСОБА_33 дала суду показання, що в кінці чи на початку жовтня 2015 року у зв`язку з хворобою дитини, вже в пізній час вона шукала аптеку. Перехожий хлопець їй показав, де вказана аптека знаходиться. Пройшов час та на травневі свята в 2016 році до неї знову підійшов цей хлопець, яким виявився ОСОБА_34 , який попросив підтвердити їхню зустріч в той вечір. Зустріч вона підтверджує, однак, не може категорично стверджувати, якого це було дня, чи було це в п`ятницю чи суботу, а також не може чітко вказати, чи було це в кінці вересня, чи на початку жовтня 2015 року.
Згідно долученого до кримінального провадження витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0009662 було внесено до реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2015 року за ч.2 ст.289 КК України, хоча подія затримання була 06 жовтня 2015 року.
Згідно рапорту старшого о/у 1-го відділу Оболонського РУ ГУ МВС України у місті Києві ОСОБА_35 від 08 жовтня 2015 року, в цей день до Оболонського РУ ГУ МВС України у місті Києві, звернувся ОСОБА_36 про те, що 03.10.2015 року, близько 03 години ночі, за адресою: місто Київ , провулок Замковецький, 5-А, виявив відсутність мотоцикла марки «QED», синього кольору, 125 куб.см., який належить його тещі ОСОБА_37 . Під час проведення оперативних заходів в скоєнні даного злочину було затримано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких було виявлено та вилучено транспортний засіб. Дата рапорту не відображена.
Згідно протоколу огляду місця події від 06 жовтня 2015 року та фототаблиці до нього, мотоцикл оглядався біля відділення міліції по вулиці Автозаводській, 25-а у місті Києві, де були присутні ОСОБА_38 та ОСОБА_11 , біля яких знаходився мотоцикл марки «QED», державний номерний знак НОМЕР_5 , у ОСОБА_10 в жилетці зокрема було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_37 , страховий поліс, спец знак до полісу. Як вказано в протоколі, зі слів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказаний мотоцикл вони угнали 01.06.2015 року, близько 23 години за адресою: вулиця Білицька у місті Києві.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2015 року, свідок ОСОБА_27 повідомив, що може впізнати особу злочинця за сукупністю ознак, а саме статурою, рисами обличчя. За результатами впізнання ОСОБА_27 впізнав особу-злочинця на фото №3, яка скоїла кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом. Однак, кого впізнав, хто зображений на фото №3 не вказано, фотографії 4 осіб приклеєно, однак не прошито, не опечатано, довідки про те, хто на фото, немає.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2015 року, свідок ОСОБА_27 повідомив, що може впізнати особу злочинця за сукупністю ознак, а саме статурою, рисами обличчя. За результатами впізнання ОСОБА_27 впізнав особу-злочинця на фото №4, яка скоїла кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом. Однак, кого впізнав, хто зображений на фото №4 не вказано, фотографії 4 осіб приклеєно, однак не прошито, не опечатано, довідки про те, хто на фото, немає.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 листопада 2015 року, свідок ОСОБА_28 повідомила, що не впевнена, однак, спробує впізнати особу злочинця. За результатами впізнання ОСОБА_28 нікого не впізнала. Однак, довідки про те, хто на фото, немає.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 листопада 2015 року, свідок ОСОБА_28 повідомила, що може впізнати одного з правопорушників за сукупністю ознак, а саме за зростом, волоссям та рисами обличчя. За результатами впізнання ОСОБА_28 впізнала особу-злочинця на фото №1, яка скоїла кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом. Однак, кого впізнала, хто зображений на фото №1 не вказано, фотографії 4 осіб приклеєно, однак не прошито, не опечатано, довідки про те, хто на фото, немає.
Згідно долучених до справи роздрукувань телефонних з`єднань телефонів, якими користувався ОСОБА_34 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, встановлено з`єднання абонента телефону НОМЕР_6 в районі базової станції по вулиці Білицькій, 38-Б у місті Києві 02 жовтня 2015 року о 21 годині 29 хвилин, а наступне з`єднання вже 03 жовтня 2015 року в 00 годин 52 хвилини відбулося в зоні дії базової станції по АДРЕСА_5 ( т.2 а.с. 95).
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_10 на час вчинення діяння, яке пред`явлено в обвинуваченні був неповнолітнім, на обліку у службі у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації не перебував, по місцю навчання в Київському вищому професійному училищі водного транспорту характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього встановлено, що сім`я ОСОБА_10 проживає в одноповерховому цегляному будинку, площею 54 кв.м., який розташований в селі Токарівка, має три кімнати, санітарний стан задовільний, відносини в сім`ї добрі. По місцю постійного проживання характеризується позитивно.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , на час вчинення діяння, яке йому пред`явлено в обвинуваченні, йому виповнилось 18 років, він має постійну реєстрацію та місце проживання у місті Києві, раніше не судимий, по місцю навчання в Київському вищому професійному училищі водного транспорту характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв"язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачених, свідків запропонованих стороною обвинувачення та захисту, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, вияснивши у них, чи всі вони докази подали на підтвердження своїх доводів, суд прийшов до переконання, що не доведено вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тому вони по пред`явленому обвинуваченню підлягають визнанню не винуватими і судом виправданими, виходячи з наступного.
Згідно змісту диспозиції ч. 2 ст. 289 КК України, вона передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб. Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити. Якщо особа допустила фактичну помилку і вважала, що вона має право користуватися транспортним засобом, то відповідальність за цією статтею не настає.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини передбачені п.1, 2 частини першої цієї статті, виявлені під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдальний вирок.
Аналіз досліджених доказів переконав суд у тому, що жоден з доказів запропонований стороною обвинувачення і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та не спростовують їх доводи про, про те, що участі у незаконному заволодінні транспортним засобом не брали, що у них відсутній прямий умисел на вчинення вказаного злочину.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 послідовно на протязі всього судового розляду не визнавали свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню, увесь час наполягаючи, що на місці події в час вчинення злочину не були, мотоцикл придбали через декілька днів у наглядно знайомого ОСОБА_39 , якого детально описують, стверджують, що не знали, що мотоцикл викрадено.
Суд також бере до уваги вимоги ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Тому суд показання обвинувачених не може покласти в основу обвинувального вироку щодо них.
Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання, що обвинувачених не знає. Мотоцикл було зареєстровано на неї, однак, фактичним власником є колишній зять. Зі слів зятя вона дізналась, що у нього викрали мотоцикл. Конкретних обставин не знає. Коли викрали мотоцикл, вона була за межами міста Києва. У неї особисто до обвинувачених будь-яких претензій на даний час немає.
В показаннях потерпілої відсутні фактичні дані, які підтверджують винуватість обвинувачених.
Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оперативні працівники Оболонського районного управлінні поліції, які зупинили 06 жовтня 2015 року обвинувачених з транспортним засобом, не були безпосередніми очевидцями незаконного заволодіння мотоциклом 02 жовтня 2015 року. Їх показання з чужих слів про те, що обвинувачені в їх присутності визнавали свою винуватість в угоні мотоцикла, суд визнає недопустимими. Оскільки в будь-якому випадку згідно вимог ч.7 ст.97 КПК України не можуть бути визнані допустимими фактичні дані, які містяться в показаннях з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Суд не може покласти в основу обвинувального вироку показання свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , які залучались в якості понятих під час огляду 06 жовтня 2015 року мотоцикла. Так свідок ОСОБА_22 посилається, що перебував у стані сп`яніння, тому всіх обставин не пам`ятає, як не пам`ятає пояснень обвинувачених. Свідок ОСОБА_21 дав показання, що був ніби-то присутнім під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_11 , який показував місце, де було здійснено угон мотоцикла. Однак, як встановлено в судовому засіданні, такої слідчої дії за участю ОСОБА_11 не проводилось. Цей свідок, який проживає поряд з відділком міліції і, з його слів, неодноразово залучався в якості понятого по різних кримінальних провадженнях, міг помилитись з приводу конкретних обставин події.
Свідок ОСОБА_26 дав суду показання, що користувався мотоциклом, який зареєстрований на його колишню тещу, очевидцем угону автомобіля не був, виявив його викрадення лише зранку, тому його показання не можуть бути покладенні в основу твердження, що саме обвинувачені угнали мотоцикл.
Свідок ОСОБА_31 , батько обвинуваченого ОСОБА_11 , лише дав показання, що характеризують обвинуваченого, очевидцем подій не був, що зі слів сина той заперечував, що знав про те, що мотоцикл крадений. Показання вказано свідка не можуть бути використані як доказ вчинення обвинуваченими злочину.
Свідок ОСОБА_33 дала показання, що лише бачила ОСОБА_11 в кінці вересня чи на початку жовтня в іншому районі міста Києва, який знаходиться на великій відстані від місця вчинення злочину, однак, ніяких показів щодо фактичних обставин злочину не надала.
Свідок ОСОБА_30 , який працює слідчим Оболонського ГУ НП України у місті Києві, дав показання, що виїжджав у складі слідчо-оперативної групи для огляду затриманого мотоцикла, де побачив обвинувачених. З його слів, обвинувачені визнавали під час огляду, що викрали вказаний мотоцикл. Однак, свідок ОСОБА_30 не зміг пояснити, чому у протоколі відображено, що угон мав місце 01 червня 2015 року, тобто за три місяці до злочину. З врахуванням істотних протиріч та відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України показання з чужих слів слідчого ОСОБА_40 суд визнає не допустимим доказом.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 листопада 2015 року, свідок ОСОБА_28 повідомила, що не впевнена, однак, спробує впізнати особу злочинця. За результатами впізнання ОСОБА_28 нікого не впізнала. (т.1 а.с.108-109).
Тому суд не може фактичні дані, що містяться в цьому протоколі покласти в основу обвинувачення. Окрім цього суд звертає увагу, що вказаний протокол оформлений з порушеннями вимог ст.104, 231 КПК України, так фото 4 осіб лише приклеєні
, не прошито, коли це було здійснено не вказано, хто зображений на фотографіях, в будь-яких додатках до протоколу не відображено, ксерокопії фотографій є неякісними.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 листопада 2015 року, свідок ОСОБА_28 повідомила, що може впізнати одного з правопорушників за сукупністю ознак, а саме за зростом, волоссям та рисами обличчя. За результатами впізнання ОСОБА_28 впізнала «особу злочинця» на фото №1, який скоїв кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом (т.2 а.с.110-111). При цьому суд звертає уваги, що вказаний протокол складено вкрай недбало, хто зображений під фото №1 ні в протоколі, ні в додатках до нього не вказано. Кого свідок впізнала згідно цього протоколу, не відомо. Фотографії чотирьох осіб виконано з допомогою ксерокопіювальної техніки неякісно, вони лише приклеєні, не прошиті, не опечатані, не зрозуміло, коли і за яких обставин та чи в присутності понятих вони приклеювались, особи, що впізнаються мають істотні розбіжності. Викликають сумніви відображені в протоколі твердження свідка, що вона впізнає особу під фотографією №1 за зростом, оскільки фото містять лише обличчя і не значну частину грудей, не розкрито зміст за якими рисами обличчя особу впізнано. Не зрозумілим є запис про впізнання за волоссям, чи це мається на увазі його довжина, чи колір, чи зачіска, чи інші особливості. Не спростовано прокурором і твердження обвинуваченого ОСОБА_11 , що на фото №1 зображений не він, а інша особа, що своє фото він не надавав, довгого волосся на той час не мав, одежею, в якій ця особа зображена, ніколи не користувався.
За таких обставин фактичні дані, що містяться в цьому протоколі впізнання, суд визнає не допустимими.
Оскільки показання свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні про те, що вона впізнає обвинувачених як осіб, які вчинили угон мотоцикла, ґрунтуються на первинному сприйняті їх зовнішності про протоколах впізнання, де вона ОСОБА_10 взагалі не впізнала, а на подальші її покази беззаперечно вплинули пред`явлені їй фото, беручи до уваги, що фактичні дані, що містяться в цих протоколах впізнання суд визнає не допустимими, тому суд ставить під сумнів можливості однозначного твердження свідка, що саме обвинувачених вона бачила під час крадіжки мотоцикла. І виходячи з того, що всі сумніви трактуються на користь обвинувачених, не може покласти показання свідка ОСОБА_28 в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Згідно протоколу пре`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2015 року, свідок ОСОБА_27 повідомив, що може впізнати особу злочинця за сукупністю ознак, а саме статурою, рисами обличчя ( т.1 а.с.104-105). За результатами впізнання ОСОБА_27 впізнав особу-злочинця на фото №3, яка скоїла кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом.
При цьому суд звертає уваги, що вказаний протокол також складено вкрай недбало, хто зображений під фото №3, ні в протоколі, ні в додатках до нього не вказано. Кого свідок впізнав згідно цього протоколу, не відомо. Фотографії чотирьох осіб виконано з допомогою ксерокопіювальної техніки неякісно, вони лише приклеєні, не прошиті, не опечатані, не зрозуміло, коли і за яких обставин, чи в присутності понятих вони приклеювались, особи, що впізнаються мають істотні розбіжності. Викликають також сумніви відображені в протоколі твердження свідка, що він впізнає особу під фотографією №3 за зростом, оскільки фото містять лише обличчя і не значну частину грудей, не розкрито зміст за якими рисами обличчя особу впізнано. Не зрозумілим є запис про впізнання за волоссям, чи це мається на увазі його довжина, чи колір, чи зачіска чи інші особливості. Не спростовано прокурором і твердження обвинуваченого ОСОБА_41 , що на фото №1 зображений не він, а інша особа, що фото своє він не надавав, довгого волосся на той час не мав, одежею, в якій ця особа зображена, ніколи не користувався.
За таких обставин фактичні дані, що містяться в цьому протоколі впізнання, суд визнає не допустимими.
Згідно протоколу пре`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2015 року, свідок ОСОБА_27 повідомив, що може впізнати особу злочинця за сукупністю ознак, а саме статурою, рисами обличчя. За результатами впізнання ОСОБА_27 впізнав особу-злочинця на фото №4, яка скоїла кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння мотоциклом (т.1 а.с.106-107).
При цьому суд вважає, що і вказаний протокол також складено вкрай недбало, хто зображений під фото №4, ні в протоколі, ні в додатках до нього не вказано. Кого свідок впізнав згідно цього протоколу, не відомо. Фотографії чотирьох осіб виконано з допомогою ксерокопіювальної техніки неякісно, вони лише приклеєні, не прошиті, не опечатані, не зрозуміло, коли і за яких обставин, чи в присутності понятих вони приклеювались, особи, що впізнаються мають істотні розбіжності. Викликають також сумніви відображені в протоколі твердження свідка, що він впізнає особу під фотографією №4 за статурою та рисами обличчя, якими саме не вказується. Не спростовано прокурором і твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , що на фото №4 зображений не він, а інша особа, що фото своє він не надавав, що це за фото не знає.
За таких обставин фактичні дані, що містяться в цьому протоколі впізнання, суд визнає не допустимими.
Оскільки показання свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні про те, що він впізнає обвинувачених як осіб, які вчинили угон мотоцикла, ґрунтуються на первинному сприйняті їх зовнішності по протоколах впізнання, а фактичні дані, що містяться в цих протоколах суд визнає не допустимими, тому суд ставить під сумнів можливості однозначного твердження свідка, що саме обвинувачених він бачив під час крадіжки мотоцикла. І виходячи з того, що всі сумніви трактуються на користь обвинувачених, що свідок бачив обвинувачених в темну пору доби, суд не може покласти показання свідка ОСОБА_27 в основу обвинувального вироку.
Згідно долученого до кримінального провадження витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0009662, рапорту старшого о/у 1-го відділу Оболонського РУ ГУ МВС України у місті Києві ОСОБА_35 від 08 жовтня 2015 року, в них не міститься фактичних даних, які підтверджують вчинення обвинуваченими злочину.
Згідно протоколу огляду місця події від 06 жовтня 2015 року та фототаблиці до нього, мотоцикл оглядався біля відділення міліції по вулиці Автозаводській, 25-а у місті Києві. В ньому відсутні фактичні дані вчинення злочину обвинуваченими, а запис, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказували, що мотоцикл вони угнали 01.06.2015 року, не відповідає фактичним обставинами, які встановлені в судовому засіданні.
Окрім цього суд вважає недопустимими фактичні дані, що містяться в цьому документі, оскільки не було дотримано вимог ч.3 ст.214 КПК України про те, що огляд місця події у не відкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. Однак, як вбачається з досліджених матеріалів огляд місця події було завершено о 14 годині 22 хвилини 06 жовтня 2015 року ( т.1 а.с.94), а до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформація про злочин була внесена лише 08 жовтня 2015 року ( т.1 а.с.92).
Згідно долучених до справи роздрукування телефонних з`єднань телефонів, якими користувався ОСОБА_34 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, встановлено з`єднання абонента телефону НОМЕР_6 в районі базової станції по вулиці Білицькій, 38-Б у місті Києві 02 жовтня 2015 року о 21 годині 29 хвилин, а наступне з`єднання вже 03 жовтня 2015 року в 00 годин 52 хвилини відбулося в зоні дії базової станції по АДРЕСА_5 ( т.2 а.с. 95). Даних, що абонент знаходився 02 жовтня 2015 року о 23 годині 50 хвилин у місці вчинення злочину, не встановлено. Як і не спростовано прокурором доводи захисту, що обвинувачений ОСОБА_11 не міг 00 годин 52 хвилини вже бути в іншій досить віддаленій частині міста, якщо він вчинив злочин.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд не може покласти в основу обвинувального вироку.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинувачених, вони ніяким чином не підтведжують вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Згідно вимог ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.
За наведених обставин, суд приходить висновку, що в судовому засіданні не доведено вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тому вони по пред`явленому обвинуваченню підлягають визнанню не винуватими і судом виправданими.
Суд бере до уваги, що судові витрати у справі відсутні.
Згідно ст. 100 КПК України речовий доказ мотоцикл залишити у володінні ОСОБА_26 .
Керуючись ст.62 Конституції України, ч. 7 ст. 284, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і виправдати у зв`язку не доведеністю вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_11 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і виправдати у зв`язку не доведеністю вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Речовий доказ: мотоцикл марки «QED», державний номерний знак НОМЕР_4 , 2007 року випуску, залишити у володінні ОСОБА_26 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1