АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2256/16 Справа № 206/3844/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою задоволено подання РВ КВІ Самарського району УДПтС у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

представника ВК № 94 ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційний скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути рішення суду першої інстанції, мотивуючи тим, що в нього відсутнє постійне місце проживання та засоби для існування, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості з`являтися до кримінально виконавчої інспекції.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року було скасовано випробувальний термін ОСОБА_6 , засудженому 03 жовтня 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та направлено його у місця позбавлення волі відповідно до даного вироку.

Суд, задовольняючи подання Самарського РВ КВІ Самарського району УДПтС у Дніпропетровській областіпро направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, своє рішення мотивував тим, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст. 75 КК України останній був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 3 роки і на нього було покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора, який вважав ухвалу суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.
У відповідності з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Суд, відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, повно та всебічно перевірив наявність грубих порушень порядку та умов відбування покарання з випробуванням засудженим ОСОБА_6 , який, будучи попередженим про наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, безвідповідально ставився до їх виконання, неодноразово виконавчою інспекцією виносились постанови про розшук, оскільки неможливо було встановити місце проживання засудженого.

ОСОБА_6 , як це видно з його показань під час судового та апеляційного розгляду кримінального провадження, дані про невиконання ним обов`язків, покладених на нього вироком суду, не заперечував.
Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , що він не має постійного місця проживання та засобів для існування, у зв`язку з чим був позбавлений можливості з`явитися до кримінально виконавчої інспекції, зазначене не позбавляє його від виконання обов`язків, покладених на нього судом, та протирічить ч. 2 ст. 78 КК України, яка регулює правові наслідки звільнення від відбування покарання.
Виходячи з викладеного суд обґрунтовано прийшов висновку про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, з яким погоджується колегія суддів.
При перевірці матеріалів провадження не виявлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли скасування ухвали щодо засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року, якою було скасовано випробувальний термін ОСОБА_6 та направлено його у місця позбавлення волі, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4