АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/519/17-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/130/17 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«23» січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисника при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 січня 2017 року про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 . Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 строком на 60 діб до 14 березня 2017 року.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 09 березня 2016 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за попередньою змовою, скоїли розбійний напад на родину ОСОБА_14 та незаконно заволоділи грошовими коштами в розмірі 38 000,00 доларів США, 1 500,00 Євро та 73 500,00 грн., та ювелірними виробами з дорогоцінних металів, та іншим майном, що належало потерпілим.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений організованою групою, поєднаному з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч. 4 ст. 187 КК України.
13 січня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яка обґрунтована протоколами допиту потерпілих, протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події, висновками судово-медичних експертиз, тощо.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, орган досудового розслідування просив суд застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не погодившись з вищевказаної ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2017 року, захисником підозрюваного ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведеність обґрунтованості підозри. Судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази, що свідчать про невинуватість ОСОБА_8 . Досліджені судом показання свідка ОСОБА_15 не є прямим доказом участі ОСОБА_8 у нападі.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваного та прокурора, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали судового провадження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення вищевказаного клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд першої інстанції вважає недоведеним органом досудового розслідування наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні та факту доведення прокурором, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам. Визначення застави є недоцільним з підстав підозри у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з насильством.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000251 від 09 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України (аркуші м.с.п. 5,6).
13 січня 2017 року ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (аркуші м.с.п. 54, 55).
ОСОБА_8 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати будь-які показання по суті пред`явленого обвинувачення (аркуш м.с.п. 56).
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
ОСОБА_8 та його захисник в суді першої інстанції посилались на необґрунтованість пред`явленої підозри та відсутність ризиків.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколів допиту потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 10 березня 2016 року (аркуші м.с.п. 17-26);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 30 березня 2016 року (аркуші м.с.п. 31, 31);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 09 березня 2016 року (аркуші м.с.п. 24-26);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 11 січня 2017 року (аркуші м.с.п. 37-46);
- даними протоколів огляду місця події від 09 березня 2016 року та від 10 червня 2016 року (аркуші м.с.п. 7-16, 33, 34);
- висновками експертиз № 370-А/16 від 16 березня 2016 року, № 1520-ая/16 від 11 квітня 2016 року та № 1525-ая/16 від 11 березня 2016 року (аркуші м.с.п. 27-30);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2017 року (аркуші м.с.п. 47, 48);
- даними протоколів обшуку від 13 січня 2017 року (аркуші м.с.п. 59 - 64).
Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника щодо недоведення органами досудового розслідування причетності та вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, на даній стадії досудового розслідування не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість пред`явленої підозри та наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Питання доведеності вини підозрюваного не підлягають вирішенню на стадії розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Суд позбавлений можливості надавати оцінку правовій кваліфікації дій підозрюваного, оскільки вказані доводи сторони захисту на даній стадії підлягають оцінці органами досудового розслідування в ході розслідування кримінального провадження та судом в ході його розгляду по суті.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, п. 48, судом було зазначено, що для того щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 § 1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_8 раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційного місця роботи не має, одружений.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність офіційного місця роботи та джерела законного отримання доходів, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності прокурором існування вищевказаних ризиків та неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, оскільки їх застосування не зможе запобігти цим ризикам, та здійснив належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави на підставі ч.3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно недоцільності визначення розміру застави при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Об`єктивні обставини кримінального провадження свідчать про недоцільність застосування застави, оскільки протиправна, антисоціальна поведінка підозрюваного, яка підтверджена даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, внаслідок якої відбулося порушення конституційних прав, які гарантуються державою, створила загрозу життю та здоров`ю членів сім`ї ОСОБА_20 .
Факт наявності у ОСОБА_8 дружини не є достатньою правовою підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як застава, домашній арешт або особисте зобов`язання, з тих підстав, що вони не є достатніми для запобігання доведеним органом досудового розслідування ризикам.
Керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 січня 2017 року про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворошиловграда, українця, громадянина України, освіта вища, одружений, раніше не судимий, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4