Справа № 587/2312/16-к
Провадження № 1-кп/587/307/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року Сумський районний суд Сумської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
З участю прокурора ОСОБА_3 ,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яснопільщина, Липоводолинського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має 2 малолітніх дітей: 2009 та 2014 року народження, працездатного, призваного 29.04.2014 року на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, колишнього навідника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова-пошта НОМЕР_1 , звільненого з військової служби 11.11.2016 у зв`язку з службовою невідповідністю,колишнього солдата, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 29 квітня 2014 року призваний на військову службу за мобілізацієюІНФОРМАЦІЯ_3 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), де наказом командира вище зазначеної військової частини (по стройовій частині) № 7 від 29 квітня 2014 року та призначений на посаду номера обслуги 2 го стрілецького відділення 2 го стрілецького взводу стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 .
В подальшому, солдата ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 36 від 7 червня 2014 року призначено на посаду навідника 2 го стрілецького відділення 2 го стрілецького взводу стрілецької роти вказаної військової частини.
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
У подальшому, 24 липня 2014 року за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №59 від 24.07.2014 солдату ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами, строком на 5 діб з 24 липня 2014 року по 28 липня 2014 року включно, а 29 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де продовжити виконання обов`язків військової служби у вказаній військовій частини.
У відповідності до вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення зі звільнення, відрядження або відпустки.
Однак, 29 липня 2014 року, після закінчення терміну відпустки, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для повернення на службу у встановлений час, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, у встановлений командуванням військової частини термін, в період з 29 липня 2014 року по 9 листопада 2016 року включно, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 нікуди не відлучаючись, допомагаючи колишній дружині по домашньому господарству та доглядом за дітьми, тобто займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
09 листопада 2016 року, усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконного нез`явлення до місця служби, прибув до місця постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 330 від 10.11.2016 останній відданий як такий, що повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, будучи військовослужбовцем, 24 липня 2014 року він убув у відпустку за сімейними обставинами, після закінчення відпустки повинен був повернутися до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , але своєчасно не повернувся, знаходився за місцем проживання. Розкаюється у скоєному.
Таким чином суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні злочину у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 407 ч. 3 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду,не з`явився вчасно з 29 липня 2014 року по 9 листопада 2016 року на службу до пункту постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
При призначенні покарання суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується.
До пом`якшуючих його покарання обставин суд відносить те, що обвинувачений раніше не судимий, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, матеріальна шкода злочином не завдана, має на утриманні двох малолітніх дітей, проходив службу в АТО, є учасником бойових дій.
Обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Запобіжний захід не обирався і підстави для його обрання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, і призначити йому за цим законом покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком один рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання;
3)періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1