Справа № 635/5882/16-к
Провадження по справі № 1-кп/635/300/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_14

захсника - ОСОБА_15

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка кримінальне провадження №0001787 за фактом скоєння ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.2, 289 ч.2 КК України, ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, які слугували підставою для обрання йому цього запобіжного заходу і які передбачені ст.177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого, заперечували проти продовження у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які можуть слугувати підставою для його продовження. Просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник також заперечували проти продовження у відношенні нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор, як на підставу для продовження запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід на більщ м"який.

Обвинувачений ОСОБА_13 , його захисник та законний представник проти продовження строку тримання під вартою заперечували, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків для подальшого продовження такого запобіжного заходу. Просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , також просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не дотримана форма подання клопотання про продовження запобіжного заходу та не доведені ризики, на які він посилається. Просили задовольнити клопотання сторони захисту про заміну у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 запобіжного заходу.

Заслухавши потерпілого, який підтримав клопотання прокурора, перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Щодо клопотання прокурора стосовно продовження строку дії запобіжного заходу у відношенні обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , суд вважає, що це клопотання підлягає задоволенню, а клопотання заявлене обвинуваченими, їх законними представниками та захисниками задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Під час обрання відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, можливість незаконно впливати на недопитаних у цьому кримінальному провадженні свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.187 КК України, яка інкримінується усім трьом обвинуваченим, передбачає покарання у виді від семи до десяти років позбавлення волі. Санкція ч.2 ст.289 КК України, яка інкримінується обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, які інкримінується обвинуваченим, дані про особу обвинувачених, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачені в разі зміни запобіжного заходу можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на недопитаних свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, більшість свідків не допитана, крім того, суд наголошує на тому, що у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 судом вже змінювався запобіжний захід та вони у цей час вчинили нове кримінальне правопорушення, обвинувачений ОСОБА_13 , згідно з акту, складеного Державною прикордонною службою України 20 листопада 2016 року, намагався перетнути державний кордон України. А тому, за таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і тому вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою строком на шістедсят днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 190 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" на два місяці, тобто до 24 вересня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , обвинуваченого та його захисника ОСОБА_16 відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" на два місяці, тобто до 24 вересня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 відмовити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" на два місяці, тобто до до 24 вересня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1