АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/915/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/120/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001081 від 24 грудня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має середню технічну освіту, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює газорятівником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з ухваленням нового вироку, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що суд, признаючи покарання обвинуваченому та застосовуючи положення ст. 75 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, його підвищену суспільну небезпеку, а також позицію потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав на суворому покаранні обвинуваченого. У зв`язку з чим прокурор вважає, що призначене судом покарання є м`яким та не достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 42742,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За обставин викладених у вироку суду, 23 грудня 2014 року, у вечірній час доби, ОСОБА_6 , знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_11 в приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 , куди завітав знайомий ОСОБА_11 ОСОБА_9 , за запрошенням останнього і з яким ОСОБА_6 раніше не був знайомий. У ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої близько о 20.00 год., цього ж дня, ОСОБА_6 умисно завдав ОСОБА_9 , не менше 2 ударів обома кулаками в обличчя. Потім ОСОБА_6 , з поверхні встановленого у приміщенні цієї кімнати столу, взяв у праву руку кухонний ніж й умисно завдав ОСОБА_9 , не менше 2 ударів торцем вказаного ножа в ділянку голови, та один удар клинком ножа у праву передню ділянку грудної клітини, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому смерть. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а потерпілий ОСОБА_9 близько о 20.45 год. був госпіталізований до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де йому надана медична допомога.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч з пошкодженням міжреберної артерії; гемотораксу; різаних ран голови; забійної рани та синця обличчя, та виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та вважав за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог апеляційної скарги.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримала подану прокурором апеляційну скаргу й наполягала на її задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, акцентуючи увагу суду апеляційної інстанції на наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною, й в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, тому ці висновки перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Даних, які б свідчили, що у кримінальному провадженні допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

В той же час, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.
Зі статті 370 КПК України слідує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, суд призначає покарання, зокрема, відповіднодо положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказані вимоги закону належним чином не виконав.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд врахував, що вчинений ним злочин, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем поживання та роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують покарання - повне відшкодування завданого злочином збитку та часткове відшкодування моральної шкоди, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 мінімального розміру покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, разом з цим, не навів переконливих доказів та підтвердження існування обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.
Місцевий суд, хоча і послався на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання, але фактично не врахував їх в повній мірі.

Так, поза увагою суду залишилось те, що обвинуваченим вчинено злочин, який відноситься до категорії тяжких та належним чином не враховано суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_6 , який наніс потерпілому удари кулаками в обличчя, а також ножем в життєво-важливі органи - голову та грудну клітину, завдавши тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя потерпілого ОСОБА_9 , тим самим посягнувши на найцінніше його здоров`я.
Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи для суспільства.
Не врахованого судом й того, що заявлену потерпілим ОСОБА_9 моральну шкоду не відшкодовано в повному обсязі та позицію потерпілого щодо суворого покарання обвинуваченого, яку він висловив в судовому засіданні18 жовтня 2016 року.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання зі звільненням його від відбування, на підставі ст. 75 КК України, не відповідає принципам індивідуалізації, співмірності покарання, особі винного, тяжкості вчиненого, вимогам кримінального закону, а отже не є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, що є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням, згідно ст. 420 КПК України, нового вироку судом апеляційної інстанції.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 при постановленні нового вироку, колегія суддів враховує положення вимог ст. ст. 50, 65 - 67 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини цього кримінального провадження, а такожособу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
З урахуванням наведеного та пропозиції прокурора про призначення обвинуваченому покарання з ізоляцією його від суспільства, яку підтримала представник потерпілого, не вжиття обвинуваченим заходів, спрямованих на відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди в повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого тазапобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року задовольнити.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 рокущодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
В іншій частині вирок -залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом 3 місяців з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4