Справа № 640/4053/16-к
н/п 1-кс/640/352/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю представника
ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» - адвоката ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2016 по справі №640/5121/16-к слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого 3 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківський області ОСОБА_5 , наклавши арешт на предмети та документи, зокрема на предмети та документи ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000».
На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 170, ч. 1, ч. 2 ст. 167 КПК України, зазначає, що вилучені документи заявника не були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, не призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не були предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Вказує в клопотанні, що у якості мотивування слідчий наполягав на наявності заборгованості ПАТ «ХТЗ» перед Державним бюджетом у розмірі 400,98 млн. грн. за рішенням суду. Однак, вважає, що посилання слідчого судді на факт наявності судового рішення про стягнення заборгованості не може бути підставою для арешту коштів у кримінальному провадженні, оскільки законодавство передбачає інший спосіб виконання судових рішень та забезпечення їх виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження». Фактично, слідчий намагається виконувати функції державного виконавця, що не передбачено нормами КПК України. Тим більше вказане твердження слідчого жодним чином не стосується заявника.
Вважає, що зазначене в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді обґрунтування арешту не відповідає меті арешту, яка визначена в ст. 170 КПК України, та не відповідає меті, зазначеній в клопотанні слідчого. Арештовані документи заявника жодним чином не стосуються диверсії, як кримінального злочину. Навіть слідчий не пов`язує вказане правопорушення з арештованими документами, адже наводить щодо них обґрунтування з приводу фіктивного нарощування боргів та штучного доведення підприємства до банкрутства, всупереч оборонним та майновим інтересам Держави. В дійсності Держава не є учасником ПАТ «ХТЗ», жодних військових проектів підприємство не виконує через відсутність відповідного замовлення з боку Держави. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 №993, 36 підприємств, які належали до сфери управління Міністерства оборони України, передані Державному концерну «Укроборонпром», проте ПАТ «ХТЗ» не є підприємством, яке здійснює економічну та господарську діяльність, пов`язану з обороноздатністю України , тому твердження слідчого вважає надуманими.
Правових підстав для арешту майна та документів сторонніх осіб у слідчого не було ні з точки зору приписів процесуального закону ні з точки зору дефініції диверсії, як кримінального злочину, до якого ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» не має жодного відношення.
Крім того, накладення арешту на документи заявника обґрунтовано необхідністю проведення перевірки факту готування ПАТ «ХТЗ» до фіктивного банкрутства. Серед іншого, слідчий підкреслює наявність векселів 2005 2007 р.р. як ознаку такої фіктивності. Відповідно до ч. 2 ст. 11 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». До заяви про порушення справи про банкрутство додаються відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.
Вказує, що на сьогоднішній день справ щодо стягнення коштів з боку заявника відносно ПАТ «ХТЗ» не існує. Сам по собі вексель не є підставою для ініціювання процедури банкрутства.
Посилаючись на ч. 2 ст. 170, ст. 98 КПК України, заявник також зазначає, що документи заявника не можуть бути речовим доказом, оскільки не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять ніяких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Адвокат ОСОБА_3 посилається в клопотанні на положення ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 194 КПК України, ч. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, ст. ст. 317, 321 ЦК України. Вказує, що на даний час ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2016 у справі № 922/1882/16 затверджено план санації до порушення провадження у справі про банкрутство за заявою ПАТ «ХТЗ». Суд дійшов до висновку, що «накладені арешти на все майно та рахунки підприємства перешкоджають господарській діяльності підприємства, а відповідно і виконанню плану санації, однак зняття арештів, що накладені в межах кримінального провадження, можуть бути зняті за клопотанням особи, права якої порушені, про скасування арешту, поданому в порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, тобто лише до суду, що наклав арешт. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити клопотання АТ "ХТЗ" частково та зняти арешти, які накладені постановами державних виконавців, а саме постановами старшого державного виконавця ОСОБА_16 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.05.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49749873, постановою старшого державного виконавця ОСОБА_16 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.05.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49749873, постановою головного державного виконавця ОСОБА_17 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.05.2016 у виконавчому провадженні ВП № 949749873, постановою заступника начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_18 від 14.06.2016 у виконавчому провадженні ВП № 51302461». На даний час вказану ухвала господарського суду набрала чинності, виконана банківськими установами та виконавчою службою.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 знято арешти з усіх грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках ПАТ «ХТЗ».
В судовому засіданні представник ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» - адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив вимоги задовольнити.
Старший слідчий в ОВС 3-го відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді клопотання щодо скасування арешту майна ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» повідомив, що потреби у зберіганні оригіналів документів та печатки вказаного ТОВ у матеріалах кримінального провадження на теперішній час немає. При вирішення даного клопотання слідчий покладався на розсуд суду. Належність документів заявнику не заперечував, також виклав письмово позицію (а.с. 81).
Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_15 , в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання (а.с. 74, 75).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали, в межах яких розглядалося вказане вище клопотання про арешт майна та про його скасування в порядку ст. 174 КПК України, оцінивши надані докази, приходить до наступного.
В судовому засіданні з пояснень старшого слідчого в ОВС 3-го відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_4 слідує, що вказана постанова набула законної сили.
Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2016, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 (а.с. 308-339 справи № 640/5121/16-к н/п 1-кс/640/2922/16), накладено арешт на вилучені під час обшуку 04.04.2016 в ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» предмети і документи, згідно переліку, в тому числі на документи та печатку, зазначені в даному клопотанні заявника представника ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» адвоката ОСОБА_3 (стор. 32-34, 50 ухвали від 08.04.2016 - а.с. 209-258 справи № 640/5121/16-к н/п 1-кс/640/2922/16).
При розгляді даного клопотання слідчим суддею досліджені обставини, що випливає із вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, щодо необґрунтованості, на думку заявника, накладення арешту на вказані документи та печатку товариства. Як вказано вище, обґрунтованість накладення ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2016 арешту на майно перевірялася апеляційним судом Харківської області, та ухвала суду першої інстанції залишена без змін. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідало належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, дане клопотання подане вдруге в порядку ст. 174 КПК України, заявник мав можливість скористатися правом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту. Виключною прерогативою суду апеляційної інстанції є надання оцінки дотриманню вимог закону при постановленні ухвал про арешт майна та її законності. Слідчий суддя оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено вище, старший слідчий в ОВС 3-го відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді клопотання щодо скасування арешту майна ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» належність документів заявнику не заперечував (а.с. 81), пояснив, що вони були оглянуті стороною обвинувачення в ході здійснення досудового розслідування, на теперішній час потреби у зберіганні оригіналів документів та печатки вказаного ЗАТ у матеріалах кримінального провадження немає.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Таким чином, враховуючи викладене, позицію слідчого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, зокрема, ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000», слідчий суддя вважає доведеним заявником, що на теперішній час, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для задоволення клопотання представника ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000» та скасування арешту.
На теперішній час слідчим не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є потреба, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт документів та печатки ЗАТ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР 2000».
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 174, 309, 372 КПК України,
УХВАЛИВ :
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1