Справа № 698/65/17
Провадження № 1-кп/690/17/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2017 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000214 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, невійськовозобов`язаний, раніше судимий:
вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.10.2007 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010 року скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком з направленням у місця позбавлення волі строком на 4 роки;
вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.10.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.10.2007 року і призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; 31.08.2015 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання; запобіжний захід не обирався,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миронівка Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта незакінчена вища, офіційно не працевлаштований, невійськовозобов`язаний (спецоблік), на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимий:
вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.10.1994 року за ч. 3 ст. 144 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення воді з конфіскацією всього майна, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію»;
вироком Червоногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10.01.2012 року за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
вироком Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного відповідно до вироку Червоногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10.01.2012 року, призначено остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.01.2015 року за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 200 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного відповідно до вироку Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі; 28.01.2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання; 19.11.2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що він, будучи раніше судимий за вчинення умисних злочинів на шлях виправлення не став, а 05.05.2016 року близько 9 год. 00 хв. у с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, за попередньою змовою, шляхом віджиму металопластикового вікна, разом з ОСОБА_3 проникли до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 та скориставшись відсутністю останнього, таємно, умисно, повторно з корисливим мотивом з кімнат домоволодіння, та з дерев`яної шафи викрав: дорожню сумку (з колесами) вартістю 518 грн. 00 коп.; 1 пляшку коньяку марки «Закарпатський», ємкістю 0,5 л., вартість якого становить 140 грн. 00 коп.; 1 пляшку коньяку марки «Асканелі», ємкістю 0,5 л., вартістю 150 грн. 00 коп.; 1 пляшку горілки марки «Nemiroff», ємкістю 0,7 л., вартістю 77 грн. 00 коп.; 1 пляшку вина марки «Martini», ємкістю 0,7 л., вартістю 155 грн. 00 коп.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, з полички дерев`яної шафи, яка знаходилася в коридорі будинку, викрав 2 000 грн., та з дерев`яного комоду, який знаходився в коридорі будинку викрав алюмінієву коробку, в середині якої знаходилося 300 гр. кави вартість якого становить 105 грн. 00 коп., а всього викрав індивідуального майна на суму 3 145 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що він, будучи раніше судимий за вчинення умисних злочинів на шлях виправлення не став, а 05.05.2016 року близько 9 год. 00 хв. в с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, за попередньою змовою, шляхом віджиму металопластикового вікна, разом з ОСОБА_4 проникли до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 та скориставшись відсутністю останнього, таємно, умисно, повторно з корисливим мотивом з кімнат домоволодіння, та з дерев`яної шафи викрав: дорожню сумку (з колесами) вартістю 518 грн. 00 коп.; 1 пляшку коньяку марки «Закарпатський», ємкістю 0,5 л., вартість якого становить 140 грн. 00 коп.; 1 пляшку коньяку марки «Асканелі», ємкістю 0,5 л., вартістю 150 грн. 00 коп.; 1 пляшку горілки марки «Nemiroff», ємкістю 0,7 л., вартістю 77 грн. 00 коп.; 1 пляшку вина марки «Martini», ємкістю 0,7 л., вартістю 155 грн. 00 коп.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, з полички дерев`яної шафи, яка знаходилася в коридорі будинку, викрав 2 000 грн., та з дерев`яного комоду, який знаходився в коридорі будинку викрав алюмінієву коробку, в середині якої знаходилося 300 гр. кави, вартість якого становить 105 грн. 00 коп., а всього викрав індивідуального майна на суму 3 145 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України встановив, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла, вони визнають себе винуватими та бажають давати показання.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення у повному обсязі, погоджуються з кваліфікацією вчиненого ними діяння, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинувачених і ніким не оспорюються, та вирішив обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, які характеризують їх особу.
Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.
Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у інкримінованому йому діянні визнав повністю та показав, що 05.05.2016 року він з ОСОБА_3 приїхали у с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, щоб влаштуватися на роботу до фермера ОСОБА_8 . Приїхавши до домоволодіння, де проживає ОСОБА_8 , вони почали звати господарів, однак після того як ніхто не відповів, вони почали стукати у двері та вікна домоволодіння, оскільки думали, що власник знаходиться всередині та не чує їх. Коли вони стукали у металопластикові вікна домоволодіння ОСОБА_8 , помітили, що одне з них, а саме те, що біля входу у будинок було незачинене до кінця. З урахуванням того, що ніхто не обзивався на їх заклики, та нікого не було поруч, він вирішив залізти через незачинене вікно у середину будинку. Після нього у будинок через це ж вікно заліз і ОСОБА_3 . Перебуваючи в середині будинку він викрав з гаманця, який лежав на комоді у спальній кімнаті готівкові кошти у розмірі 1 000 грн., та дорожню сумку (з колесами), яка знаходилась у кладовій. У цей час ОСОБА_3 викрав декілька пляшок зі спиртними напоями та неповну залізну банку із залишками розчинної кави, які ОСОБА_3 склав у раніше викрадену ним з кладової сумку.
Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому діянні визнав повністю та показав, що 05.05.2016 року він з ОСОБА_4 приїхали у с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, щоб влаштуватися на роботу до фермера ОСОБА_8 . Приїхавши до домоволодіння, де проживає ОСОБА_8 , вони почали звати господарів, однак після того як ніхто не відповів, вони почали стукати у двері та вікна домоволодіння, оскільки думали, що власник знаходиться всередині та не чує їх. Коли вони стукали у металопластикові вікна домоволодіння ОСОБА_8 , помітили, що одне з них, а саме те, що біля входу у будинок було незачинене до кінця. З урахуванням того, що ніхто не обзивався на їх заклики, та нікого не було поруч, ОСОБА_4 поліз через незачинене вікно у середину будинку. Після нього у будинок через це ж вікно заліз і він. Перебуваючи в середині будинку він викрав з гостинної кімнати декілька пляшок спиртних напоїв, серед яких були коньяк та вино, а також із барної стійки кухні залізну банку у якій знаходились залишки розчинної кави. Вказані речі він склав у сумку, яку дав йому ОСОБА_4 . У подальшому, коли вони відійшли подалі від домоволодіння ОСОБА_8 , то ОСОБА_4 дав йому 1 купюру номіналом 500 грн. та пояснив, що з гаманця, який лежав у спальній кімнаті, він викрав 1 000 грн.
З огляду на невідповідність показів обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактичним обставинам вчинення ними кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, прокурор у судовому засіданні, керуючись ст. 338 КПК України заявив клопотання про зміну обвинувачення, без зміни порядку обсягу та порядку дослідження доказів.
Після зміни обвинувачення судом відповідно до ч. 4 ст. 338 КПК України роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 те, що вони будуть захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

З огляду на зміст заяв обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 про зрозумілість суті зміненого обвинувачення та погодження з ним, суд продовжив розгляд справи.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимий: вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.10.1994 року за ч. 3 ст. 144 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення воді з конфіскацією всього майна, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію»; вироком Червоногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10.01.2012 року за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна; вироком Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного відповідно до вироку Червоногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10.01.2012 року, призначено остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна; вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.01.2015 року за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 200 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного відповідно до вироку Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі; 28.01.2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, у т.ч. за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Так, він 05.05.2016 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , куди прибув спільно з ОСОБА_3 , помітивши незачинене металопластикове вікно, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись у відсутності осіб у будинку та що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене металопластикове вікно першого поверху проник всередину житлового будинку, що належить ОСОБА_8 та розташований за адресою: АДРЕСА_4 , після чого продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном з гаманця, який лежав на поверхні дерев`яного комоду, розташованого у спальній кімнаті вказаного будинку, викрав грошові кошти у кількості 1 000 грн. 00 коп., половину з яких після закінчення крадіжки передав ОСОБА_3 , та з кладової кімнати вказаного будинку викрав дорожню сумку (з колесами) вартістю 518 грн. 00 коп., яку після цього надав ОСОБА_3 для того, щоб останній помістив у неї викрадене ним майно, а всього викрав грошових коштів та індивідуального майна на суму 1 518 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене групою осіб, чим завдав ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1 518 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимий: вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.10.2007 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010 року скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком з направленням у місця позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.10.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.10.2007 року і призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; 31.08.2015 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, у т.ч. за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Так, він 05.05.2016 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , куди прибув спільно з ОСОБА_4 , після того як ОСОБА_4 помітив незачинене металопластикове вікно проник всередину будинку, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись у відсутності осіб у будинку та що за його діями ніхто не спостерігає, слідом за ОСОБА_4 , через незачинене металопластикове вікно першого поверху проник всередину житлового будинку, що належить ОСОБА_8 та розташований за адресою: АДРЕСА_4 , після чого продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з гостинної кімнати домоволодіння викрав 1 пляшку коньяку марки «Закарпатський», ємкістю 0,5 л., вартістю 140 грн. 00 коп.; 1 пляшку коньяку марки «Асканелі», ємкістю 0,5 л., вартістю 150 грн. 00 коп.; 1 пляшку горілки марки «Nemiroff», ємкістю 0,7 л., вартістю 77 грн. 00 коп.; 1 пляшку вина марки «MARTINI», ємкістю 0,7 л., вартістю 155 грн. 00 коп., та з барної стойки однієї з кімнат будинку алюмінієву коробку, всередині якої знаходилось 300 гр. кави, вартістю 105 грн. 00 коп., які помістив у дорожню сумку (з колесами), викрадену ОСОБА_4 , а всього викрав індивідуального майна на загальну суму 627 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене групою осіб, чим завдав ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 627 грн.
Повторно допитані у ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою винуватість у інкримінованому їм діянні, відповідно до зміненого обвинувачення, визнали повністю та дали покази, аналогічні за змістом раніше наданим у судовому засіданні.

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_8 постанову про зміну обвинувачення він отримав, не заперечує проти обсягу зміненого обвинувачення, просить справу розглядати за його відсутності.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене групою осіб.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд визнає їх щире каяття у вчиненому, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання обвинуваченими винуватості у вчиненні інкримінованого їм кримінальному правопорушенні під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, а й з урахуванням усвідомлення ними протиправності вчиненого діяння, наслідків, що настали, а також сорому за вчинене.

Поруч з цим, з огляду на положення ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 те, що він утримується під вартою у зв`язку з досудовим розслідуванням та судовим розглядом вказаного кримінального правопорушення вже понад 6 місяців, а саме 6 місяців 24 дні, з часу обрання йому ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19.11.2016 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що зумовлено неможливістю проведення судових засідань у зв`язку з неодноразовим недоставлянням обвинувачених, які утримувались під вартою, до зали суду.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів, з огляду на те, що ОСОБА_4 був раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, ч. 2 ст. 200 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, оскільки згідно абз. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецедив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецедив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то змістом частини четвертої статті КК як повторність, так і рецедив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо.
По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується посередньо.
У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_4 повторно вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, йому соромно за вчинене, бажає стати на шлях виправлення, оскільки за час перебування в умовах ізоляції переоцінив життєві цінності зрозумів, що роки йдуть, і він бажає їх присвятити власній сім`ї, а не перебувати у місцях позбавлення волі. Просив суд призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 повторно вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, неодноразово просив вибачення у потерпілого під час проведення слідчих дій у ході досудового розслідування. Вказав, що має матір пенсійного віку, яка хоч і не перебуває на його утриманні, однак хоче бути для неї опорою та підтримкою, а не позором. Просив суд призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), який класифікується як тяжкий; особу винного; позицію потерпілого ОСОБА_8 , який матеріальних претензій до обвинувачених не має, просив призначити їм покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставини, що пом`якшує покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), який класифікується як тяжкий; особу винного; позицію потерпілого ОСОБА_8 , який матеріальних претензій до обвинувачених не має, просив призначити їм покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
З урахуванням всіх цих обставин та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з встановленням строку випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для нього, оскільки він як особа, яка була неодноразово судима та відбувала покарання у місцях позбавлення волі, реально усвідомлює наслідки порушення умов призначення йому покарання із застосування положень ст. 75 КК України, та можливість направлення його до місць позбавлення волі для реального відбування строку призначеного покарання, від відбуття якого його на даний час суд звільняє, у разі допущення порушень, покладених на нього обов`язків.
З урахуванням всіх цих обставин та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з встановленням строку випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для нього, оскільки він як особа, яка була неодноразово судима та відбувала покарання у місцях позбавлення волі, реально усвідомлює наслідки порушення умов призначення йому покарання із застосування положень ст. 75 КК України, та можливість направлення його до місць позбавлення волі для реального відбування строку призначеного покарання, від відбуття якого його на даний час суд звільняє, у разі допущення порушень, покладених на нього обов`язків.
Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» даний вирок та вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2017 року щодо ОСОБА_3 , яким його визнано винуватим у вчиненні 28.01.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке на даний час не набрало законної сили, виконуються самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий стpок встановити тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-попросити публічно пробачення у потерпілого ОСОБА_8 ;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_4 з-під варти із залу суду негайно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні до вступу вироку в законну силу не обирати.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий стpок встановити тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-попросити публічно пробачення у потерпілого ОСОБА_8 ;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію даного вироку в суді. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору, а також надіслати до Черкаського слідчого ізолятора УДПС України в Черкаській області для відому.
Суддя: ОСОБА_1