АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/608/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, зі спеціальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.02.2005 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки в порядку ст. ст.75, 104 КК України;
- 04.07.2007 року вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч. 2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місця відбування покарання 24.02.2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 10 днів;
- 03.03.2011 року вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.05.2015 року по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислено з 22.11.2016 року.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили, зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у період з 03 вересня 2015 до 18 грудня 2015 року включно, та з 29 лютого 2016 року до 27 липня 2016 року включно.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував стан його здоров`я, щире каяття у скоєному.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що призначене йому покарання, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та за своїм змістом є дуже суворим у зв`язку з чим вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 03 вересня 2015 року приблизно о 03 год. 10 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 через вікно шляхом пошкодження москітної сітки, проник в квартиру АДРЕСА_3 . В подальшому, перебуваючи у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_6 , зайшовши до гардеробної, помітив жіночу сумочку, яка належить потерпілій ОСОБА_10 , після чого відкрив її та виявив там грошові кошти в сумі 605 грн., які в подальшому дістав та поклав у ліву кишеню своїх шортів, у які був одягнений.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_6 попрямував до іншої кімнати, однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий мешканцями вказаної квартири.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисним діями, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі обвинуваченого, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення і перевиховання.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки ним скоєного, ступінь здійснення злочинного наміру та причини внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не працює, хворіє на туберкульоз та на гепатит «С».

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, тяжкість вчиненого злочину, даних про особу винного, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

В зв`язку з викладеним вище, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4