АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2016 року за № 120 161 000 100 080 94, з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Немія Вінницької області, без постійного місця проживання в місті Києві, раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2016 року за № 120 161 000 100 080 94, щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків.

Мотивуючи таке рішення суд вказав про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить анкетних відомостей усіх потерпілих у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_8 , якій, за викладених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення, було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2 000 гривень. Як вказав суд першої інстанції, такі недоліки обвинувального акта перешкоджають прийняти його до судового розгляду та порушують право обвинуваченого на захист.

Також суд першої інстанції продовжив обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 травня 2017 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить зазначену ухвалу в частині повернення обвинувального акта скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити в суді першої інстанції новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги прокурор, посилаючись на доданий до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування, вказує на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 є свідком і не визнавалась потерпілою, як і не подавала заяву про вчинення щодо неї ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Тому, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України за відсутності у ньому анкетних відомостей потерпілої ОСОБА_8 є помилковими, і не можуть бути підставою для його повернення прокурору. Натомість, прокурор вважає, що суд, вказавши про те, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди, а тому вона є потерпілою, вийшов за межі регламентованих ст. 314 КПК України повноважень у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення: прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а також продовжити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою; обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В свою чергу, п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

При цьому, за приписами ч. ч. 2, 7 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Зі змісту указаної норми закону видно, що набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється виключно на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі (шляхом подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, заяви про залучення її до провадження як потерпілого, надання згоди на визнання її потерпілим).

Як видно з доданого до обвинувального акта щодо ОСОБА_5 реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2016 року за № 120 161 000 100 080 94, ОСОБА_8 потерпілою не визнавалась, заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення не подавала. Натомість, під час досудового розслідування ОСОБА_8 допитувалась як свідок у даному кримінальному провадженні.

Тому, повернення обвинувального акта прокурору з підстави відсутності у ньому анкетних відомостей ОСОБА_8 , яка не є потерпілою у кримінальному провадженні, не відповідає вимогам ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Будь-яких інших недоліків обвинувального акта суд першої інстанції у своїй ухвалі, повертаючи його прокурору, не вказав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить такі недоліки, які перешкоджають можливості прийняти його до судового розгляду, не ґрунтуються на його змісті та вище наведених вимогах кримінального процесуального закону.

За таких підстав, ухвала підлягає скасуванню, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 поверненню в суд першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.

Разом із цим, вирішуючи клопотання прокурора, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, не має постійного місця проживання в місті Києві, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2016 року за № 120 161 000 100 080 94, щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в Голосіївському районному суді м. Києва на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2016 року за № 120 161 000 100 080 94, щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 червня 2017 року включно.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/796/1123/2017

Категорія КК України: ч. 2 ст. 187
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Суддя - доповідач: ОСОБА_1