АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000729 від 26.10.2016 року, щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Красноїльськ, Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця смт. Красноїльськ, Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця смт. Красноїльськ, Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, який проживає за адресою:

Єдиний унікальний № 723/3335/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/794/206/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 186 КК України
АДРЕСА_3 , не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого, -

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за апеляційною скаргою керівника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області радника юстиції ОСОБА_9 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2017 року,
за участю: прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, залишено заставу. Дію визначених судом обмеження продовжено до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, залишено заставу. Дію визначених судом обмеження продовжено до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та
призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний запобіжний захід домашній арешт скасовано.

Вирішено питання пов`язане з речовими доказами та судовими витратами.
На вказаний вирок суду 1-ї інстанції прокурором подано апеляційну скаргу, у якій не заперечуючи кваліфікації дій обвинувачених та визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано характер вчиненого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення та їх безпосередні дії з метою вчинення злочину, які в нічний час зухвало, в присутності сторонніх осіб увірвалися до приміщення «Інтернет-кафе» з монтировкою та кувалдою, розбили грошовий термінал та викрали матеріальні цінності, не враховано суму викраденого, а саме 65 тис. грн., яка є досить значною, не враховано те, що останні заздалегідь готувалися до вчинення даного злочину.
Також не враховано дані, які характеризують особи винних, їх характеристики, які є посередніми, тяжкість вчиненого, а саме те, що даний злочин згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.
Заперечення на вказану апеляційну скаргу, відповідно до ст. 402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.
Як зазначив районний суд у своєму вироку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 23 жовтня 2016 року біля 04 годині 30 хвилин вступивши в попередню злочинну змову, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність вчинення ними дій в присутності сторонніх осіб (свідка ОСОБА_13 ), з метою відкритого викрадення чужого

майна, через незачинені двері проникли до приміщення «Інтернет-кафе», яке розташоване по АДРЕСА_3 , діючи умисно, із застосуванням заздалегідь підготовленими знаряддями, а саме кувалдою та монтировкою, пошкодили грошовий термінал, що знаходився в середині вказаного приміщення та належить ОСОБА_14 , проникли до нього і відкрито викрали гроші в сумі 65000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд, завдавши ОСОБА_14 майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити на підставі наведених у ній доводів, міркування обвинувачених та діючих в їх інтересах захисників , які вважають, що вирок суду, як законний слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Винуватість обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, при обставинах викладених у вироку, повністю доведена дослідженими в суді доказами, яким суд дав належну повну та всебічну оцінку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченим покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, та щодо необґрунтованого застосування ст. 75 КК України, - є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків

засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.

Так, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із застосуванням ст. 75 КК України, районним судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття останніх, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої ними шкоди, а ОСОБА_7 до пом`якшуючих обставин ще віднесено - вчинення злочину неповнолітньою особою; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу обвинувачених, а саме задовільну характеристику по місцю проживання останніх, те, що вони притягуються до кримінальної відповідальності вперше, враховано думку потерпілої ОСОБА_14 , яка претензій матеріального та морального плану до обвинувачених немає та просила застосувати до обвинувачених максимально м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Зазначені обставини, а також те, що однією із причин вчинення обвинуваченими цього кримінального правопорушення є неправомірна діяльність потерпілої ОСОБА_14 , дали підстави районному суду для призначення покарання без ізоляції від суспільства, тобто застосувати звільнення обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що районним судом не взято до уваги те, що скоєний злочин відноситься до категорії тяжких і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років; в повній мірі не враховано характер вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення; їх безпосередні дії з метою вчинення злочину - є необґрунтованим, оскільки при призначенні обвинуваченим покарання районним судом в повній мірі були враховані фактичні обставини вказаного кримінального провадження та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вказане не дає підстав апеляційному суду для призначення більш суворого покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та перевиховання їх без ізоляції від суспільства, в зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнив останніх від відбуття покарання з випробуванням.

Крім того, статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про практику рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що при розгляді справ суди України повинні застосовувати

Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на викладене, зокрема і на те, що у вказаному кримінальному провадженні суд не встановив обставин, які б обтяжували покарання, колегія суддів дійшла висновку, що немає підстав вважати призначене ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покарання м`яким, а звільнення їх від його відбування з випробування - неправильним.

За таких обставин не можна визнати переконливими і достатньо обґрунтованими доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, про скасування вироку суду першої інстанції на зазначених у ній підставах.

Одночасно апеляційний суд, у відповідності до ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі апеляційних вимог, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішень на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Як убачається з вироку, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнив від призначеного покарання з випробуванням, якщо обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом 3 (трьох) років, а обвинувачений ОСОБА_7 протягом 2 (двох) років, не скоять нового злочину, з покладенням на останніх відповідних обов`язків, які передбачені ст. 76 КК України.

При цьому, призначив обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мінімальну міру покарання, у виді позбавлення волі, яке передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, та визначив останнім максимальну тривалість іспитового строку.

Однак з таким, визначеним районним судом, терміном іспитового строку не може погодитися колегія суддів.

Іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їхня подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Частиною 3 ст. 75 КК України визначено тривалість іспитового строку, у межах від одного року до трьох років. Критерієм його тривалості в кожному випадку має бути час, необхідний для того, щоб засуджені довели своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Строк іспитового необхідно визначати з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу засудженого, та ін.

Так, враховуючи обставини, що характеризують поведінку обвинувачених до вчинення злочину, які раніше до кримінальної відповідальності не притягалися, були законослухняними, їхнє ставлення до навчання, поведінку в побуті, при цьому враховуючи обставини, безпосередньо пов`язані з вчиненням злочину, та обставини, що характеризують їхню поведінку після вчинення кримінального правопорушення, їхні індивідуальні властивості, а саме молодий

вік, колегія суддів вважає, що наведені обставини дають можливість зменшити визначений районним судом термін іспитового строку.

Статтею 408 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, зокрема, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд на підставі положень ст. 408 КПК України, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині визначеного судом терміну іспитового строку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 104, 404, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу керівника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області радника юстиції ОСОБА_9 залишити без задоволення

Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 3 ст. 186 КК України, змінити, зменшивши їм термін іспитового строку.

Вважати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі випробувального строку не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок районного суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: ОСОБА_1
підпис