Номер провадження: 11-сс/785/1236/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001800 від 20.06.2017 року за ч.4 ст.296 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001800 від 20.06.2017 року за ч.4 ст.296 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 20.06.2017 року, приблизно о 08.40 годині, разом з ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, а саме - на вулиці біля території будівельного майданчику, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/2, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень - газового балончика, а також тротуарної плитки та металевого прута, спричинили ними удари оточуючим. Внаслідок дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які продовжувались приблизно 20-30 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 спричинені тілесні ушкодження.

20.06.2017 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 21.06.2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

14.07.2017 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року вищевказане клопотання було задоволене та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.08.2017 року без визначення застави.

Ухвала мотивована тим, що в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , заявлених у клопотанні ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На дану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник, не оспорюючи наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , зазначає, що прокурором в судовому засіданні не доведена наявність заявлених слідчим ризиків, а слідчим суддею не мотивована неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Одесі дружини, дитини та матері на утриманні, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків, а можливість підозрюваного впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та суду матеріалами провадження не доведена.

Заслухавши суддю-доповідача; думку підозрюваного та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, повністю підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого та матеріалів судового провадження, у зв`язку з чим не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Матеріалами провадження підтверджується наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення хуліганських дій разом з іншою особою, в результаті яких кільком особам були спричинені тілесні ушкодження. Всі контактні дані потерпілих та свідків наявні в матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим підозрюваний, перебуваючи на волі, може особисто або через третіх осіб впливати на потерпілих та свідків з метою викривлення їх показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Крім того, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_8 в разі визнання його винним, останній може здійснити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При цьому апеляційний суд вважає, що стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання та родини на утриманні, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого йому злочину, а також покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним, не можуть свідчити про відсутність заявлених слідчим ризиків.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі, з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчий суддя відповідно до ч.4 ст.183 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про необхідність не визначати підозрюваному ОСОБА_8 заставу як альтернативний запобіжний захід, оскільки йому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001800 від 20.06.2017 року за ч.4 ст.296 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4