Ухвала іменем україни 20 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004154,

за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року

та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Курлози Кривоозерського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він

23 липня 2014 року приблизно о 18.00 год. на майданчику біля ресторану «Макдональдз», розташованому на вул. Адмірала Макарова, 23

у м. Миколаєві, на грунті неприязних відносин у ході конфлікту, що виник між ним, ОСОБА_8 та його колишньою дружиною ОСОБА_9

з приводу того, що він у порушення встановленого графіку самоправно забрав їх спільного сина ОСОБА_10 , 2009 року народження, з дитячого садочка, після того, як ОСОБА_9 схопила ОСОБА_8 за волосся не менше одного разу вдарив ОСОБА_9 по обличчю і намагався продовжити завдавати ударів, але його протиправну поведінку зупинив ОСОБА_11 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотні порушення кримінального процесуального закону, що, на його думку полягають у порушенні судом меж судового розгляду, вимог статтей 366 378 КПК України щодо перебування у нарадчій кімнаті

та питань, що вирішуються судом під час наради, а також вимог ст. 419 того ж Кодексу.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто з огляду на межі касаційного розгляду, твердження захисника про неповноту й однобічність судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції, такі доводи не підлягають перевірці.

При цьому доводи сторони захисту про те, що суд порушив вимоги 366 378 КПК України щодо перебування у нарадчій кімнаті та питань, що вирішуються судом під час наради, виявилися безпідставними.

Відповідно до положень процесуального закону зазначеними нормами регулюються правила перебування суду в нарадчій кімнаті та питання, що вирішуються судом під час наради, у тому числі й установлюється обов`язок суду відновити судове слідство після його завершення у передбачених випадках.

Як свідчать матеріали провадження, після видалення суду до нарадчої кімнати суд дійсно повернувся і постановив ухвалу про відновлення судового слідства для додаткового вивчення обставин кримінального провадження.

При цьому такі дії суду не можна вважати порушенням вимог ч. 5

ст. 364, ч. 4 ст. 365 КПК України, оскільки відновлення судового слідства навіть у випадках, не передбачених зазначеними нормами процесуального закону, є правом суду і не може вважатися порушенням процесуального закону, оскільки такі дії фактично спрямовані на забезпечення принципу законності судового розгляду.

Також колегія суддів касаційного суду вважає доводи сторони обвинувачення про необ`єктивність та упередженість суду першої інстанції неспроможними, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

При цьому доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції також порушив межі судового розгляду, оскільки не провів його заново після зміни прокурором обвинувачення, теж виявилися безпідставними.

Згідно з положеннями ст. 338 КПК України, яка встановлює правила зміни прокурором обвинувачення в суді, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, дійшовши переконання, що обвинувачення потрібно змінити; прокурор після виконання вимог ст. 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Частиною 4 ст. 338 КПК України встановлено, що суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатись у судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів

для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочено або продовжено, а після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

Тобто зазначеними нормами процесуального закону встановлено, що після пред`явлення нового обвинувачення судовий розгляд продовжується, а не починається з початку.

Таким чином, в діях суду першої інстанції відсутні ознаки порушення встановлених законом меж судового розгляду.

Що стосується доводів захисника про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, оскільки, за його твердженням, апеляційний суд у своїй ухвалі, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, проігнорував та не дав відповіді на частину її доводів, то вони є надуманими та суперечать документам наявним у матеріалах кримінального провадження та інформації, отриманої унаслідок відтворення аудіозапису судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Ухвала цього суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України, у тому числі й щодо вимог належного спростування всіх доводів апеляційної скарги у випадку залишення її без задоволення.

Отже, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні, оскільки наведені у ній твердження виявилися голослівними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3