Справа №580/197/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/392/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин Сумської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України,

обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України

з участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга обвинуваченого, в якій він просить вказаний вирок змінити і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Як вбачається з вироку суду, 03 січня 2017 року близько 16 год., ОСОБА_6 , таємно проник до огородженої охоронюваної території ПАТ «Лебединський МБДЕ завод «Темп», яка розташована по вул. Першогвардійській, 86 в м. Лебедині, звідки умисно, таємно проник через отвір у стіні з тильної сторони прилеглої до паркану не функціонуючої будівлі зі сторони малярного відділення, зірвав замок на дверях та проник до середини, звідки умисно, таємно, викрав належне ПАТ «Лебединський МБДЕ завод «Темп» майно, спричинивши товариству матеріальну шкоду у розмірі 3600 грн. Викрадені майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, маючи злочинний корисливий умисел на заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_6 19.01.2017 року близько 16 год., скориставшись неуважністю сторожа та відсутністю сторонніх громадян, таємно проник до огородженої охоронюваної території ПАТ «Лебединський МБДЕ завод «Темп», яка розташована по вул. Першогвардійській, 86 в м. Лебедині, вчинив замах на викрадення майна товариства вартістю,3600 грн. та намагався вивезти на санчатах з території заводу, але був затриманий сторожовою охороною, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. .

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді трьох років 1 місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишено до вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів вирішено в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що:

- суд призначив йому сувору міру покарання, недостатньо врахувавши, обставини, що пом`якшують покарання, не вірно оцінив його сімейний стан, вказавши у вироку, що він одружений, але з сім`єю не проживає, в той час як його дружина з ним і дітьми не проживає;

- він офіційно не працевлаштований, доглядає за родичем похилого віку, що підтверджується довідкою, доданою до апеляційної скарги, допомагає батькам пенсійного віку, працює за приватними договорами, і разом зі своїми батьками займається вихованням та утриманням дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- суд не знайшов обставин, які обтяжують покарання, і крім того, цивільний позов до нього пред`являвся, тяжких наслідків не настало.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України, з урахуванням зазначеного, вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах доводів викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання та вирішенні питання, яка саме міра покарання повинна бути призначена ОСОБА_6 , суд не в повному обсязі дотримався вимог закону щодо основних засад призначення покарання.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, його характеристику з місця проживання, визнав обставинами, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, часткове відшкодування завданої шкоди та не встановив обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, незважаючи на свій же висновок щодо наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, не врахувавши вищезазначених вимог кримінального закону та всіх даних про особу обвинуваченого, прийшов до висновку, з яким колегія суддів погодитись не може, про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав в повному обсязі, згідно характеристики Лебединської міської ради офіційно не працевлаштований, однак проживає за рахунок тимчасових заробітків (а.п.26), характеризується як особа, на яку скарг від сусідів не надходило, згідно вимоги про судимість (а.с.21) раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення некорисливих злочинів, на даний час вважається не судимим, в силу ст. 89 КК України.

Крім того, з довідки, доданої до апеляційної скарги, на яку посилається апелянт, (а.п.38), вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міськради як особа, яка одержує допомогу по догляду за інвалідом І групи з 14 червня 2004 року по теперішній час.

При цьому, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_6 пояснив, що він щиро розкаюється і жалкує про вчинене. Приміщення ПАТ «Лебединський МБДЕ завод «ТЕМП» є занедбаним, люди розтягнули багато майна звідти. Комплекти металевих спинок до одинарних ліжок він вважав металобрухтом і не думав, що внаслідок його дій товариству буде завдана така шкода.

Апелянт також зауважував на те, що його колишня дружина не проживає разом з ним та дітьми - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він, допомагає батькам пенсійного віку та разом з ними займається вихованням та утриманням дітей.

Крім того, цивільний позов до ОСОБА_6 не заявлявся, що свідчить про відсутність претензій з боку потерпілої сторони, тяжких наслідків від вчиненого злочину не настало.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість, та вважає за можливе, з урахуванням вищезазначених обставин, пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання, з застосуванням положень ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не встановленого санкціями вказаних статей, а саме до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, яке буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ч.2 ст. 409 КПК України), у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання і вважати його засудженим:

- за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до більш м`якого виду основного покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

- за ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до більш м`якого виду основного покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2