Справа № 517/266/17
Провадження № 1-кп/517/51/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року смт. Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка кримінальне провадження, внесене 02.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.10.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України на 240 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений 21.10.2015 року Фрунзівського районного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили 21.11.2015 року.

26.11.2015 року ОСОБА_4 з`явився до кримінально - виконавчої інспекції Фрунзівського підрозділу Котовського МРВ УДПтСУ в Одеській області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також він був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, про що в цей же день ОСОБА_4 надав відповідну підписку. Крім того, ОСОБА_4 26.11.2015 року був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме перший понеділок кожного місяця з 08 год.00 хв. до 17 год. 00 хв.

Однак, засуджений ОСОБА_4 проігнорував умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт та не з`явився до КВІ Фрунзівського підрозділу Котовського МРВ УДПтСУ в Одеській області 21.12.2015 року та 06.01.2016 року.

11.01.2016 року старшим інспектором кримінально - виконавчої інспекції Фрунзівського підрозділу Котовського МРВ УДПтСУ в Одеській області було винесено подання про здійснення приводу ОСОБА_4 .

28.01.2016 року ОСОБА_4 був письмово попереджений про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Після вказаного, того ж дня, ОСОБА_4 було надано направлення до Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до розпорядження голови Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області № 5 від 28.01.2016 року ОСОБА_4 прийнято на 240 годин громадських робіт з 29.01.2016 року безоплатної праці не більше 4-х годин в день, крім вихідних.

Згідно табелів виходу на роботу засудженого до громадських робіт № б/н від 01.02.2016 року та 28.02.2016 року, складених секретарем Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, у січні місяці 2016 року, а саме: 30 та 31 січня 2016 року ОСОБА_4 без поважних причин до сільської ради для відпрацювання не з`явився, знаходився на роботі тільки 29 січня 4 години, у лютому місяці 2016 року, а саме: 03 05 лютого та 08 лютого 2016 року ОСОБА_4 без поважних причин до сільської ради для відпрацювання не з`явився, знаходився на роботі тільки 01 та 02 лютого - 8 годин.

В подальшому старшим інспектором КВІ Фрунзівського підрозділу Котовського МРВ УДПтСУ в Одеській області, засуджений ОСОБА_4 повторно був попереджений про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. ОСОБА_4 було запропоновано приступити до подальшого відпрацювання громадських робіт в Йосипівській сільській раді з 16.03.2016 року.

Разом з тим, незважаючи на неодноразові попередження, ОСОБА_4 продовжував ігнорувати вимоги законодавства по відбуванню призначеного судом покарання у виді громадських робіт, до відпрацювання з 16.03.2016 року на роботу до сільської ради не з`явився.

Згідно табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт № 395 від 31.03.2016 року, складеного секретарем Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області 16 20 березня 2016 року ОСОБА_4 для відпрацювання громадських робіт до Йосипівської сільської ради не з`явився. Фактично відпрацьовано у березні місяці 2016 року тільки 20 годин.

Таким чином, ігноруючи вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року та вимоги працівників КВІ Фрунзівського підрозділу Котовського МРВ УДПтСУ в Одеській області, із призначених вироком суду 240 годин громадських робіт, ОСОБА_4 з моменту поставлення на облік, відпрацював на території Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області всього 32 години, тобто не відпрацьовано 208 годин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що свою вину у вчиненні злочину визнає та суду пояснив, що 21.10.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області його засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Він громадські роботи повністю не відробив. В кримінально-виконавчій інспекції його попереджували, що його можуть притягнути до кримінальної відповідальності за невиконання призначеного покарання згідно вироку суду.

З досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, вбачається, що відомості за зазначеним фактом 02.06.2016 року внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідним витягом.

Підставою для зазначеного стало подання КВІ від 18.04.2016 року про вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

З вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вказаний вирок 21.11.2015 року набув законної сили.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 в ухиленні від відбування громадських робіт є доведеною з огляду на наступне.

ОСОБА_4 згідно вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, що підтверджується копією відповідного вироку суду. Зазначений вирок суду набув законної сили 21.11.2015 року.

Разом з тим, внаслідок невиконання покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року у виді 240 годин громадських робіт 18.04.2016 року, КВІ до Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області внесено подання про вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

Суд враховує, що ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є : невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Показаннями обвинуваченого підтверджено факт того, що він знав про вид та міру покарання призначеного вироком суду, був ознайомлений з порядком його виконання, проте без жодних поважних причин він вказаного покарання до цього часу не відбув.

Таким чином, зазначеними доказами у справі підтверджено, що обвинувачений умисно не виконав покарання у виді громадських робіт, призначене вироком суду.

Наведені докази є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Захарівського ЦРЛ ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З вимоги про судимість та копії вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Відповідно до довідки Захарівського РС з питань пробації ОСОБА_4 з 240 годин громадських робіт, встановлених вироком суду, відбуто лише 32 години, тобто не відбута частина покарання складає 208 год.

З характеристики, наданої за місцем проживання обвинуваченого, вбачається що ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості в період невідбутого покарання, вину у вчиненні злочину визнав.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину в період непогашеної судимості за вчинення умисного корисливого злочину, що вказує на наявність обтяжуючої обставини рецидив злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення обвинуваченим нового умисного злочину в період невідбутого покарання за вчинення умисного злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, ніде не працює, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судимий Фрунзівським районним судом Одеської області 21.10.2015 року та вчинив злочин в період невідбутого покарання, суд вважає необхідним застосувати вимоги ст.71, ст.72 КК України та призначити обвинуваченому покарання за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст.65-67, 70,72, 389 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) місяців 10 (десяти) днів арешту.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з метою звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: