У х в а л а

26 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_5, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області вироком від 19 листопада 2014 року засудив ОСОБА_2 за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Апеляційний суд Сумської області ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 22 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_2 змінив: виключив з мотивувальної частини вироку посилання, як на кваліфікуючу ознаку злочину, на порушення засудженим правил експлуатації транспорту. У решті вирок суду залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 17 грудня 2015 року зазначені вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду змінив: скасував рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 витрат на правову допомогу в сумі 11748 гривень 53 копійки. У решті зазначені судові рішення залишено без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_1 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини першої статті 400-12 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону, а саме частини другої статті 286 КК, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

За змістом заяви захисник, даючи свою оцінку доказам у справі, указує на неповноту судового розгляду, невмотивованість судових рішень щодо ОСОБА_2, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підтвердження неоднакового правозастосування заявник долучив до заяви копії ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року, 2 квітня 2015 року, 9 квітня 2015 року, 18 червня 2015 року, 7 жовтня 2015 року, 10 грудня 2015 року, 10 лютого 2016 року, 13 вересня 2016 року, 1 листопада 2016 року, якими скасовано ухвалені судові рішення із направленням справ на новий розгляд до судів першої чи апеляційної інстанцій.

Як убачається із наявних у Верховному Суді України матеріалів провадження, 17 березня 2016 року захисник ОСОБА_1 звертався із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини першої статті 400-12 КПК 1960 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону, а саме частини другої статті 286 КК, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, яка містила аналогічне обґрунтування. До заяви захисник додав копії тих самих ухвал касаційного суду від 19 лютого 2015 року, 2 квітня 2015 року, 9 квітня 2015 року, 18 червня 2015 року, 7 жовтня 2015 року, 10 грудня 2015 року, 10 лютого 2016 року.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 31 березня 2016 року відмовив у допуску справи до провадження Верховного Суду України за наведеною заявою, мотивуючи таку відмову відсутністю обґрунтування підстав перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до положень пункту 4 частини четвертої статті 450 КПК заява повертається заявнику, у разі якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у допуску справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Оскільки заява ОСОБА_1, яка надійшла на адресу Верховного Суду України 19 грудня 2016 року, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 подана у цій же справі та з аналогічних підстав, що й попередня заява, за результатами розгляду якої відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України, вона підлягає поверненню заявнику.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 450 КПК,

у х в а л и л а:

Заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України повернути заявнику.

Повернення заяви з підстав, передбачених частиною четвертою статті 450 КПК, не перешкоджає повторному зверненню з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_5