Справа № 610/208/17
Провадження № 1-в/610/29/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2017 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за заявою засудженого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 16 січня 2015 року Люботинським міським судом Харківської області за ч.2 ст. 369, ч.4 ст. 70, ч.4 ст. 72 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та спеціальною конфіскацією, ухвалою Балаклійськго районного суду Харківської області від 04.02.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.08.2013 року по 12.08.2013 року та з 13.02.2014 року по 17.02.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відбуваючого покарання в Покровській виправній колонії №17,
про звільнення від відбування покарання за хворобою, -

ВСТАНОВИВ:

До Балаклійського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою. Заява обґрунтована тим, що перебуваючи в місцях позбавлення волі, він тяжко захворів, стан його здоров`я погіршується і тому потребує звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 надав заяву, в якій підтримав заявлені ним вимоги та просив розглянути справу за його відсутності.
Представник Покровської ВК №17 просив розглядати справу у його відсутності. Надав особову справу засудженого, медичний висновок та характеристику.
Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви, вважаючи заяву необгрунтованою та безпідставною.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, приходить до наступного.
За вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.4 ст.70, ч.4 ст. 72 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та спеціальною конфіскацією.
У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 07 червня 2015 року ОСОБА_5 прибув до спеціалізованої туберкульозної лікарні при Покровській виправній колонії (№17).
Початок строку відбування покарання 24.01.2014 року. Кінець строку: 29.12.2018 року.
Як вбачається із характеристики від 30.01.2017 року, за час лікування та відбування покарання в установі ОСОБА_5 характеризується негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі двічі поміщався в ДІЗО. На шлях виправлення не став.
За висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 01.02.2017 року, засудженому встановлено діагноз: «РТБ (01.12.2016) правої легені (інфільтративний), цукровий діабет 1 тип середнього ступеню тяжкості, компенсований, ангіопатія сітківки обох очей, хронічний гепатит фаза нестійкої ремісії, хронічний правобічний мезатимпаніт. На даний час діагноз хворого не входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572».
Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до ст.84 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Враховуючи те, що захворювання, на які хворіє ОСОБА_5 , не підпадають під Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, тобто не перешкоджає відбуванню покарання, а також той факт, що засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення, про що свідчить кількість стягнень, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні його заяви про звільнення від покарання за хворобою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області.

Суддя: