Справа № 603/768/16-к
Провадження № 1-кп/603/17/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 10 жовтня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лука Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, не одруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого, громадянина України, не судимого

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 289 КК України,

за участі прокурора : ОСОБА_4

обвинуваченого : ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
У другій декаді липня 2015 року близько 15 год. 00 хв. у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , із його домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, з метою заволодіння неналежним йому майном, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, у період відсутності власника домогосподарства, діючи таємно, у другій декаді липня 2015 року, близько 15 год. 00 хв. направився до домогосподарства потерпілого ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно проник у кімнату житлового будинку потерпілого ОСОБА_5 , через вікно, у якому було розбите скло створки, розташоване у лівій бічній стіні від входу у житловий будинок, та у подальшому з даної кімнати викрав вітрове автомобільне скло до автомобіля марки ВАЗ з маркуванням: «KSTA Т7К № Novgorod Laminated Avto Class АЯ91» вартістю 600 гривень, та пуско-зарядний пристрій торгової марки «Дубна-М» у металевому корпусі прямокутної форми сірого кольору, вартістю 1600 гривень. Вказане майно обвинувачений ОСОБА_3 виніс через вказане вікно з житлового будинку, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнових збитків на загальну суму 2200 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав, та суду пояснив, що в липні 2015 року, він проник у приміщення будинку ОСОБА_5 через вікно, в якому було розбите скло створки, звідки викрав автомобільне лобове скло та зарядний пристрій. Про наявність автомобільного лобового скла та зарядного пристрою у будинку ОСОБА_5 , потерпілий неодноразово повідомляв його перед тим, як поїхав у м.Кіровоград.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що на той час коли обвинувачений ОСОБА_3 викрав з його будинку автомобільне лобове скло та зарядний пристрій, він перебував у Кіровограді. Зокрема, у січні 2016 року, до нього зателефонувала ОСОБА_6 , яка йому повідомила, що її син ОСОБА_3 забрав з його гаражу автомобіль «ВАЗ 2103» та мотоцикл «Минск». Під час телефонної розмови він не заперечив проти того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 забрав зазначені транспортні засоби. При цьому, обвинувачений зазначив, що ОСОБА_6 не повідомляла його про те, що обвинувачений ОСОБА_3 забрав з його житлового будинку автомобільне лобове скло та зарядний пристрій, а також дозволу на їх вилучення він не давав. Також після того як потерпілий повернувся з Кіровограда, у нього виник конфлікт між ним та його братом. Після цього потерпілий ОСОБА_5 написав заяву в поліцію, в якій просив повернути йому вищезазначене майно.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, окрім визнання своєї вини в судовому засіданні, доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- даними протоколу огляду місця події від 15.10.2016 року та таблицею ілюстрації до нього, з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 в житловому будинку потерпілого ОСОБА_5 виявлено створи вікна, частково без скла;
- даними протоколу обшуку від 22.10.2016 року з таблицею ілюстрацій до нього, зі змісту якого вбачається, що на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , у гаражному приміщенні (стодолі) виявлено лобове скло автомобіля марки «ВАЗ», з маркуванням: «KSTA Т7К № Novgorod Laminated Avto Class АЯ91» та пуско-зарядний пристрій «Дубна-М» у металевому корпусі прямокутної форми сірого кольору, з маркуванням «ТУ95-1306-85 Тензор 14-36В».

- даними висновку судової товарознавчої експертизи №6-778/16 від 06.12.2016 року та ілюстративною таблицею до нього, предметом якого є пуско-зарядний пристрій марки «Дубна-М» з маркуванням «ТУ95-1306-85 Тензор 14-36В». Згідно зазначеного висновку експерта, залишкова вартість наданого на дослідження пуско-зарядного пристрою марки «Дубна-М», станом на липень 2015 року може становити 1600,00 грн;
- даними довідки від 31.10.2016 року, виданої ФОП ОСОБА_7 , зі змісту якої вбачається, що станом на липень 2015 року, вартість вітрового скла до автомобіля марки ВАЗ з маркуванням «KSTA Т7К № Novgorod Laminated Avto Class АЯ91» становила 600 грн.

- показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він був присутнім при обшуку гаражного приміщення домогосподарства в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 , під час якого виявлено автомобіль марки ВАЗ 2103, мотоцикл «Мінськ», автомобільне лобове скло та пуско-зарядний пристрій які належать потерпілому ОСОБА_11 .

Аналогічні за змістом покази надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що в 2015 або 2016 році, точної дати та часу не пам`ятає, вона телефонувала до ОСОБА_5 , який на той час перебував в Кіровограді. В ході розмови з ОСОБА_5 вона йому повідомила, що гараж, в якому перебуває його автомобіль та мотоцикл, перебуває в аварійному стані, після чого останній не заперечив проти того, що обвинувачений ОСОБА_3 забрав його автомобіль, оскільки він має намір в подальшому подарувати автомобіль та інше майно її сину ОСОБА_3 . Також з житлового будинку ОСОБА_11 , її син взяв автомобільне лобове скло та пуско-зарядний пристрій, потрапивши в будинок через розбите вікно. До власного житлового будинку що знаходиться в с.Лука Монастириського району, потерпілий ОСОБА_5 повернувся восени 2016 року.

Свідок ОСОБА_10 який є опер уповноваженим Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області суду пояснив, що виконуючи доручення слідчого ним виконувались заходи з метою встановлення місця перебування викраденого майна, в ході виконання якого, ним проводилось спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , який йому повідомив, що на його думку до злочину причетні його родичі, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_3 . В подальшому, в ході подворового обходу ним було виявлено автомобільне лобове скло, зарядний пристрій, автомобіль ВАЗ 2103 та мотоцикл на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_3 .

Таким чином, даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України за наступних обставин.
Зокрема, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000139 від 10.10.2016 року, обвинувачений ОСОБА_3 одразу після таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , у другій декаді липня 2015 року, близько 15 год. 00 хв. вирішив незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ 2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1977 року випуску та мотоциклом «Минск» з наявним номером на рамі НОМЕР_3 , 1987 року випуску, що знаходились у гаражному приміщенні даного домогосподарства, та належать потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, обвинувачений ОСОБА_3 переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до гаражного приміщення, за допомогою наявних у нього ключів відчинив навісні замки на гаражних дверях, та зайшовши у дане гаражне приміщення викотив з нього автомобіль ВАЗ 2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1977 року випуску, вартістю 19120 гривень та мотоцикл «Минск» з наявним номером на рамі НОМЕР_3 , 1987 року випуску, вартістю 630 гривень, та всупереч волі власника транспортних засобів - ОСОБА_5 , незаконно ними заволодів, шляхом буксирування та котіння, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 19750 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України не визнав та суду пояснив, що в липні 2015 року, він, направившись до гаражу, та за допомогою ключів, місце розташування яких йому неодноразово повідомляв потерпілий ОСОБА_5 , відкрив ворота та викотив з нього автомобіль ВАЗ 2103 та мотоцикл, оскільки одна із стін гаражу знаходилась в аварійному стані та могла пошкодити автомобіль та мотоцикл. Також обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що попередньо зазначений автомобіль, мотоцикл та деяке інше майно йому неодноразово обіцяв подарувати сам потерпілий ОСОБА_5 . Про зазначений намір було відомо також його матері ОСОБА_13 , яка спілкувалась з ОСОБА_5 , який проти цього не заперечив.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що перед поїздкою у Кіровоград (навесні 2015 року), він особисто попросив забрати автомобіль ВАЗ 2103 та мотоцикл «Минск» з його гаражу, потерпілого ОСОБА_3 , оскільки їх можуть викрасти інші особи. Також задовго до цього, він особисто обіцяв подарувати зазначені транспортні засоби обвинуваченому ОСОБА_3 . Після того як потерпілий повернувся з Кіровограда, у нього виник конфлікт між ним та його братом, внаслідок якого, на грунті особистих образ, у нього виник намір повернути речі, які у нього забрав ОСОБА_3 . На даний час будь-яких претензій матеріального чи морального характеру не має.

Повторно допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що про те, що обвинувачений ОСОБА_3 забрав з його гаражу автомобіль «ВАЗ 2103» та мотоцикл «Минск», ОСОБА_6 повідомила йому зателефонувавши в січні 2016 року, тобто після того, як транспортні засоби були вилучені. Під час телефонної розмови він не заперечив проти того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 забрав зазначені транспортнізасоби. Потерпілий також зазначив, що із заявою про викрадення майна звернувся в поліцію оскільки розізлився на брата ОСОБА_12 та заяву писав зі слів працівника поліції.

Як доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, до матеріалів справи долучено:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.10.2016 року, з якого вбачається, що в період з 01.09 по 06.10.2016 року, невідомі особи шляхом таємного проникнення з приміщення житлового будинку в с.Лука Монастириського району Тернопільської області викрали електричні інструменти та прилади в кількості 20 штук, а також з гаражу викрадено автомобіль «ВАЗ-2103» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикл «Минск» червоного кольору без реєстрації;

- витяг з кримінального провадження №0000139 від 10.10.2016 року;

- протокол обшуку від 22.10.2016 року з таблицею ілюстрацій до нього, зі змісту якого вбачається, що на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , у гаражному приміщенні (стодолі) виявлено автомобіль ВАЗ 2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1977 року випуску, та мотоцикл «Минск» з наявним номером на рамі НОМЕР_3 , 1987 року випуску;

- висновок експерта №4-242/16 від 29.11.2016 року та ілюстративну таблицю до нього, предметом якого є автомобіль ВАЗ 2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1977 року випуску. Згідно зазначеного висновку експерта, середня ринкова вартість наданого на дослідження автомобіля станом на 01.01.2015 року може становити 19120 грн. 00 коп;
- висновок експерта №4-243/16 від 29.11.2016 року та ілюстративну таблицю до нього, предметом якого є мотоцикл «Минск» з наявним номером на рамі НОМЕР_3 , 1987 року випуску. Згідно зазначеного висновку експерта, середня ринкова вартість наданого на дослідження мотоцикла станом на 01.01.2015 року може становити 630 грн. 00 коп.
Крім того, в судовому засіданні свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 надали наступні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що в липні 2015 року, вона бачила, як ОСОБА_20 та ОСОБА_19 тягнули автомобіль потерпілого ОСОБА_5 , який той час перебував у Кіровограді, в напрямку будинку його брата ОСОБА_12 . Обвинуваченого ОСОБА_3 в той момент вона не бачила. Наскільки їй відомо, зазначений автомобіль забрали з гаражу потерпілого ОСОБА_5 оскільки одна із стін зазначеного гаражу перебувала в аварійному стані та могла пошкодити автомобіль. Після цього, зазначений автомобіль перебував в обвинуваченого ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_5 та їй відомо, що в селі ходили читки, що потерпілий ОСОБА_5 має намір подарувати автомобіль та інше майно обвинуваченому ОСОБА_3 . В той час, коли обвинувачений ОСОБА_3 забирав автомобіль з гаража потерпілого ОСОБА_5 вона перебувала на лікуванні в м.Івано-Франківськ, а тому свідком зазначеної події не була. Також їй відомо, що потерпілий ОСОБА_5 на той час перебував за межами Тернопільської області, а саме, в Кіровограді звідки повернувся восени 2016 року. Через місяць після приїзду, потерпілий ОСОБА_5 звернувся в поліцію з заявою про викрадення майна. Також зазначила, що через деякий час після приїзду ОСОБА_5 , між ним та його братом ОСОБА_12 мав місце конфлікт, оскільки в будинку ОСОБА_12 було чути крики. Також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 автомобіль потерпілого ОСОБА_5 не викрадав, оскільки на скільки їй відомо, він забрав його на прохання самого потерпілого ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він був присутнім при обшуку гаражного приміщення домогосподарства в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 з приводу викрадення автомобіля, мотоцикла та деяких інших речей потерпілого ОСОБА_11 . Також зазначив, що зі слів батька обвинуваченого - ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_5 неодноразово зазначав, що вищезазначене майно добровільно подарував обвинуваченому ОСОБА_3 . Стосовно обставин викрадення зазначених речей, будь-яких інших відомостей йому не відомо.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він був присутнім при обшуку гаражного приміщення домогосподарства в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 при якому було вилучено автомобіль, мотоцикл та деякі інші речі.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона бачила як ОСОБА_3 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 тягнули автомобіль який належить потерпілому ОСОБА_5 в напрямку будинку в якому проживає ОСОБА_3 , оскільки гараж в якому знаходився автомобіль перебував а аварійному стані. Зокрема їй відомо, що ОСОБА_6 телефонувала до ОСОБА_5 який перебував за межами села та повідомила, що одна із стін гаражу в якому знаходиться автомобіль, перебуває в аварійному стані, після чого потерпілий ОСОБА_5 дозволив забрати автомобіль з його гаражу до домогосподарства де проживає ОСОБА_6 . У с.Лука Монастириського району, потерпілий ОСОБА_5 повернувся восени 2016 року. Також зазначила, що через деякий час після його приїзду, зокрема близько через один-два місяці, між ОСОБА_5 та його братом ОСОБА_12 мав місце сімейний конфлікт, після якого, ОСОБА_5 звернувся в поліцію з приводу викрадення майна. Крім того, зі слів матері обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 говорив що подарував автомобіль обвинуваченому ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що в 2015 році, точної дати та часу не пам`ятає, бачив як ОСОБА_20 , ОСОБА_3 та ОСОБА_19 тягнули автомобіль потерпілого ОСОБА_5 який на той час перебував за межами села Лука Монастириського району, в напрямку домогосподарства ОСОБА_3 . Наскільки йому відомо, ОСОБА_5 повернувся в с.Лука восени 2016 року, та з заявою в поліцію звернувся близько через два місяці після приїзду, після того як між ним та його братом ОСОБА_12 відбулась суперечка. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 повідомив йому, що ОСОБА_5 неодноразово зазначав, що подарує автомобіль ВАЗ 2103 та інше майно ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що літом 2015 року він власною підводою повертався додому з млина, коли ОСОБА_3 попросив його допомогти дотягнути автомобіль який, як йому згодом стало відомо належить ОСОБА_5 , на подвіря до ОСОБА_3 . Дотягнувши зазначений автомобіль на подвіря ОСОБА_3 він попрямував до власного будинку. Будь-яких інших відомостей по справі йому не відомо.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що в 2015 або 2016 році, точної дати та часу не пам`ятає, вона телефонувала до ОСОБА_5 , який на той час перебував в Кіровограді. В ході розмови з ОСОБА_5 вона йому повідомила, що гараж, в якому перебуває його автомобіль, перебуває в аварійному стані, після чого останній дозволив забрати його автомобіль з гаражу, оскільки він має намір в подальшому подарувати автомобіль, мотоцикл та деяке інше майно її сину ОСОБА_3 . До власного житлового будинку що знаходиться в с.Лука Монастириського району, потерпілий ОСОБА_11 повернувся восени 2016 року. При цьому, до поліції з заявою про викрадення майна звернувся лише через декілька місяців після приїзду, після суперечки з братом ОСОБА_12 на підгрунті особистих образ.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що восени 2015 року, коли він перебував на території Польщі, до нього зателефонувала його дружина ОСОБА_6 , яка повідомила, що говорила з ОСОБА_5 , який дозволив забрати його автомобіль, оскільки гараж, в якому стояв автомобіль та деяке інше майно, перебуває в аварійному стані. В 2016 році, коли потерпілий ОСОБА_11 повернувся з Кіровограда, між ним та ОСОБА_5 виникла суперечка, після якої, ОСОБА_5 на грунті особистих неприязних відносин після суперечки з братом, звернувся в поліцію з заявою про викрадення майна. До цього, ОСОБА_5 неодноразово зазначав, що подарує автомобіль та інше майно ОСОБА_3 . Також свідок зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово бачив автомобільне лобове скло, зарядний пристрій, автомобіль ВАЗ 2103 та мотоцикл на території його домогосподарства, однак з заявою про викрадення звернувся лише через декілька місяців після приїзду, після того, як між ними виникла суперечка.

Свідок ОСОБА_10 який є опер уповноваженим Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області суду пояснив, що виконуючи доручення слідчого ним виконувались заходи з метою встановлення місця перебування викраденого майна ОСОБА_5 , в ході виконання якого, ним проводилось спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , який йому повідомив, що на його думку до злочину причетні його родичі, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_3 . В подальшому, в ході подворового обходу ним було виявлено автомобільне лобове скло, зарядний пристрій, автомобіль ВАЗ 2103 та мотоцикл на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_12 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що у 2015 році, точної дати не пам`ятає, він допомагав обвинуваченому ОСОБА_3 витягнути автомобіль ВАЗ 2103 з гаражу та дотягнути його до будинку обвинуваченого. При цьому, йому відомо, що потерпілий ОСОБА_5 ще задовго до конфлікту говорив що подарує автомобіль ВАЗ 2103 та інше майно обвинуваченому ОСОБА_3 .

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 1 примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їхній волі. Заволодіння може здійснюватися таємно або відкрито, через обман чи зловживання довірою, угоном або захопленням транспортного засобу тощо.
Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення полягає у наявності прямою умислу. Прямим, згідно з ч.2 ст. 24 КК України є умисел, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Зі змісту показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 забрав автомобіль марки «ВАЗ 2103» та мотоцикл «Минск» з гаражу потерпілого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що одна із стін зазначеного гаражу перебувала в аварійному стані та могла пошкодити автомобіль. Зазначеного факту в судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовано. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 даючи покази в судовому засіданні зазначив, що він не заперечував проти того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 забрав вищезазначені транспортні засоби з його гаражу.

Крім того, згідно показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово говорив, що подарує автомобіль ВАЗ 2103, мотоцикл «Минск» та деяке інше майно обвинуваченому ОСОБА_3 , чого потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні також не заперечив.

З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_22 , забираючи автомобіль «ВАЗ 2103» та мотоцикл «Минск» з гаражу обвинуваченого ОСОБА_5 не мав на меті незаконно заволодіти зазначеними транспортними засобами, оскільки діяв не в супереч волі потерпілого ОСОБА_5 та мав на меті запобігти їх пошкодженню, внаслідок обвалу стіни гаражу, в якому вони знаходились. Наведені обставини свідчать про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 мети як обов`язкової складової суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що вилучення транспортних засобів у потерпілого ОСОБА_5 відбувалось всупереч його волі, про що також зазначив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 .

Також суд враховує те, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що після того як він повернувся з Кіровограда, у нього виник конфлікт між ним та його братом ОСОБА_12 , внаслідок якого у нього виник намір повернути речі які знаходились в гаражі, зокрема, автомобіль «ВАЗ 2103» та мотоцикл марки «Минск», що підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_6 .

З аналізу наведених показів можна дійти висновку, що намір повернути автомобіль ВАЗ «2103» та мотоцикл «Минск» у потерпілого ОСОБА_5 виник лише після конфлікту з його братом ОСОБА_12 на грунті особистих образ, після чого потерпілий ОСОБА_5 звернувся з заявою в поліцію.

Наведені обставини підтверджуються також показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що з заявою про викрадення потерпілий ОСОБА_5 звернувся в поліцію лише через 1-2 місяці після приїзду з м.Кіровоград.

Також, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які надали покази стосовно способу переміщення транспортних засобів, а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були присутні при обшуку гаражного приміщення домогосподарства в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 ,, оскільки їх покази жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України та не містять жодної доказової бази.
Враховуючи наведене, покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 та їх аналіз в сукупності із дослідженими судом доказами дає підстави дійти висновку про те, що жоден з зазначених доказів, як окремо так і в їх сукупності, не можуть бути визнані достатніми для підтвердження наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.
Також суд критично оцінює надані стороною обвинувачення протокол обшуку від 22.10.2016 року з таблицею ілюстрацій до нього, висновок експерта №4-242/16 від 29.11.2016 року та висновок експерта №4-243/16 від 29.11.2016 року та ілюстративну таблицю до нього, оскільки зі змісту зазначених письмових доказів неможливо встановити наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України у діях обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема, висновок експерта №4-242/16 від 29.11.2016 року та висновок експерта №4-243/16 містять лише відомості стосовно ринкової вартості автомобіля «ВАЗ 2103» та мотоцикла «Минск» та жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що при визначенні обвинувачення, кожному гарантовано право на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом і застосування презумпції невинуватості.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас, виправдувальний вирок відповідно до підпункту 1 частини 1 цієї ж статті, може бути постановлений у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим або в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Враховуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку, що під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи не наведено суду доказів наявності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, тому його слід визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Разом з тим, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання та раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на фактичні обставини кримінального провадження, а також враховуючи сукупність пом`якшуючих обставин покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому вважає за доцільне в силу ст.75, КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази автомобіль марки ВАЗ 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикл «Минск» №061351, автомобільне лобове скло марки ВАЗ, пуско-зарядний пристрій торгової марки «Дубна-М» повернути ОСОБА_5 .

По справі проведено судову товарознавчу експертизу №6-778/16 від 06.12.2016 року, вартість проведення якої у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення

Речові докази автомобіль марки ВАЗ 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикл «Минск» №061351, автомобільне лобове скло марки ВАЗ, пуско-зарядний пристрій торгової марки «Дубна-М» повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь державного бюджету процесуальні витрати по кримінальному провадженні №0000139 від 10.10.2016 року:

- в сумі 351,84 грн. за проведену товарознавчу експертизу №6-778/16 від 06.12.2016 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1