ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/558/17
Провадження № 1-м/210/1/17

"17" лютого 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання Міністерства юстиції України, подане заступником директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , діючої на підставі довіреності, про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.10.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 339 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з відбуванням покарання у виправній колонії посиленого режиму, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вище вказаного вироку суду Республіки Білорусь від 26.10.2015 року у відповідність із кримінальним законодавством України.

Клопотання мотивовано тим, що 05.05.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Міністерства юстиції України від 08.09.2015 було передано з Республіки Білорусь в Україну для подальшого відбування покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014, який відповідно до частини першої статті 610 КПК України було приведено у відповідність із законодавством України ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.10.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 20.05.2014 року по 09.12.2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 , відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії № 80.

Після передачі засудженого Міністерству юстиції України стало відомо, що вирок Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 скасовано білоруським судом та 26.10.2015 постановлено новий вирок суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015, яким ОСОБА_5 засуджено до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 339 (хуліганство) Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

Згідно з вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 стосовно ОСОБА_5 застосований Закон Республіки Білорусь від 28.05.2015 № 259-3 «Про амністію у зв`язку з 70-річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941 - 1945 роках» та в строк відбування покарання зараховано ОСОБА_5 застосування Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014 № 163-3 «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників».

З метою забезпечення належного виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України білоруським судом, просили визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним на підставі нового вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з новим вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання Міністерства юстиції України. Просив клопотання задовольнити та привести вирок суду іноземної держави, ухвалений стосовно ОСОБА_5 , у відповідність із законодавством України.

В судове засідання не з`явився заявник представник Міністерства юстиції України, проте, в клопотанні просив розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ст.539 КПК України, неприбуття належним чином повідомленого заявника не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи на засудженого, вислухавши думку прокурора, приходить до висновку, що з урахуванням визначених статтею 610 КПК України положень, клопотання про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.

При поданні клопотання Міністерством юстиції України, яке розглядається, дотримані вимоги ст. 4 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання від 12.06.2009 року (далі - Договір), а також вимоги ч.2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи, передбачених ст. 5 вказаного Договору немає.
За змістом ст. 11 Договору держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.
Відповідно до статті 12 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання кожна Договірна сторона відповідно до свого законодавства має право застосувати до переданої засудженої особи помилування або амністію.

Відповідно до статті 14 Договору стосовно засудженої особи, переданої для відбування покарання державі виконання вироку, настають такі самі правові наслідки засудження, як і стосовно осіб, засуджених на території цієї держави за вчинення такого ж діяння.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої України була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 згаданої Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.
Частинами 5 та 6 ст. 610 КПК України визначено, що відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України. При розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Судом встановлено, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України та постановлено:

«Привести вирок Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014р. відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.4 ст.296 Кримінального Кодексу України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.122 Кримінального Кодексу України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 Кримінального Кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_5 4 (чотири) роки позбавлення волі, рахуючи початок строку відбування покарання з 30.09.2014року, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування засудженого під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014р.».

Таким чином, попередній вирок суду іноземної держави стосовно ОСОБА_5 був приведений у відповідність до законодавства України в порядку ст.610 КПК України.

26 жовтня 2015 року судом Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь винесено новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні умисних дій, які грубо порушують громадський порядок та виражають явну неповагу до суспільства, які супроводжувались застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, скоєних групою осіб (злісне хуліганство), та на підставі ч.3 ст.339 КК Республіки Білорусь призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

Відповідно ч. 2 ст. 71 КК Республіки Білорусь шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р., ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з відбуванням покарання в виправній колонії в умовах посиленого режиму.

Ухвалено строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 26 жовтня 2015 року.

Зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання по зазначеному вироку покарання відбуте частково за вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р. - з 20.05.2014 року по 25.10.2015 року, зараховано застосування ст. 7 Закону « Про амністію...» від 17.06.2014, відповідно до якої строк покарання скорочено на 1 рік, зараховано застосування ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої строк покарання скорочено на 1 рік.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишено попередню тримання під вартою.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди відмовлено. Вирішено долю арештованого майна.

Згідно розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.10.2015 року набрав законної сили 16.11.2015 року.

На день розгляду вказаного клопотання, засуджений ОСОБА_5 , на підставі ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.10.2015 року, відбуває покарання на території України, у Криворізькій виправній колонії № 80.

Таким чином, стосовно ОСОБА_5 ухвалено новий вирок судом іноземної держави, який не приведений у відповідність до законодавства України. Зазначене питання суду необхідно вирішити, з огляду на те, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на території України та відбуває відповідне кримінальне покарання.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, зазначає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджено ОСОБА_5 в Республіці Білорусь, передбачена також законодавством України.

ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 339 КК Республіки Білорусь, а саме визнано винним у скоєнні умисних дій, що грубо порушують громадський порядок і виражають явну неповагу до суспільства, вчинених групою осіб, повторно, що супроводжуються застосуванням насильства та погрозою його застосування, вчинені із застосуванням предметів, використовуваних як зброя для заподіяння тілесних ушкоджень, погрозою застосування таких предметів, пов`язаних з опором особі, що припиняє хуліганські дії, пов`язані із заподіянням менш тяжкого тілесного ушкодження, за відсутності ознак більш тяжкого злочину (особливо злісне хуліганство)
В Українському законодавстві хуліганство, яке супроводжується побоями (ч. 1 ст. 126 КК) або спричиненням легкого тілесного ушкодження (ст. 125 КК), не потребує додаткової кваліфікації, оскільки такі дії характеризують його особливу зухвалість. Однак якщо в такій ситуації відповідно до Кримінального кодексу України були вчинені злочини, які за своїми ознаками і ступенем тяжкості істотно відрізняються від хуліганства в розумінні ч.3 ст.339 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, то має місце сукупність злочинів, що потребує кваліфікації дій за ч.4 ст. 296 КК України і відповідно ч.1 ст. 122 КК України.
Відповідно до діючого законодавства України, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень кваліфікуються за ч.4 ст. 296 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Також, відповідно до діючого законодавства - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину кваліфікується за ч. 1 ст. 122 КК України, санкція якої передбачає виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи, що вчинені засудженим ОСОБА_5 діяння за вироком суду Республіки Білорусь є злочинами, відповідальність за які, передбачена КК України, суд дійшов до висновку про те, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Республіки Білорусь у відповідність із кримінальним законодавством України.

Тому на підставі вищевикладеного та з урахуванням положень ч.4 ст.610 КПК України, слід визначити засудженому згідно вироку Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню наступним чином:

- за ч. 4 ст. 296 КК України чотири роки позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 122 КК України три роки позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Окрім того, ч.2 ст.71 КК Республіки Білорусь відповідає частині 4 ст.70 КК України. Зокрема, згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, покарання, частково відбуте за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, а саме: з 20 травня 2014 року по 25 жовтня 2015 року. Зарахувати ОСОБА_5 застосування ст. 7 Закону «Про амністію….» від 17.06.2014 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік та застосування ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9, 10 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 603, 609, 610 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 339 КК Республіки Білорусь, та призначено остаточне покарання, відповідно до ч. 2 ст. 71 КК Республіки Білорусь, у виді позбавлення волі строком 5 років - привести у відповідність до законодавства України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим:

- за ч. 4 ст. 296 КК України чотири роки позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 122 КК України три роки позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, покарання, частково відбуте за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, а саме: з 20 травня 2014 року по 25 жовтня 2015 року. Зарахувати ОСОБА_5 застосування ст. 7 Закону «Про амністію….» від 17.06.2014 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік та застосування ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , відповідно до вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26 жовтня 2015 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 26 жовтня 2015 року.

Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня проголошення.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Криворізької виправної колонії № 80.

Суддя: ОСОБА_1