АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000230 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці смт. Іваничі Волинської області, громадянки України, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, яка зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору прокуратури м. Києва.

Справа № 11-кп/796/2167/2016

Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1

Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції
вмотивував постановлене рішення тим, що він не відповідає вимогам статті 291 КПК України. Зокрема, суд послався на неконкретність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, в якому не зазначено чітко час та спосіб вчинення злочину, ролі при цьому ОСОБА_6 , мотивів з яких вона діяла. Крім цього, не викладені обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення; не визначена та не вказана форма вини ОСОБА_6 , з урахуванням того, що остання не вчиняла жодних дій по підробці документів, а виходячи з обставин викладених в обвинувальному акті лише залишила бланки заяв з власним підписом та печаткою; не вказано, які саме неправдиві відомості внесені в офіційні документи ОСОБА_6 , оскільки, як вбачається з фактичних обставин викладених в обвинувальному акті неправдиві відомості в документи вносила виключно ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 лише залишила підписані нею чисті нотаріальні бланки; не конкретизовано які саме протиправні дії були вчинені ОСОБА_6 при виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України з посиланням на конкретні пункти Закону України «Про нотаріат», що при цьому були порушені. Крім цього, зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 власноручно підписала вісім спеціальних нотаріальних бланків серії НАА №90723 5-НАА № 907242, але в подальшому в акті зазначено лише про п`ять епізодів її злочинної діяльності. Також, підозра в даному кримінальному правопорушенні висунута також ОСОБА_12 і в обвинувальному акті викладені її дії, однак прокурор пропонує розглядати обвинувальний акт виключно відносно ОСОБА_6 , що є неприпустимим, адже ОСОБА_12 не оголошена в розшук, повідомлена про підозру у вчиненні злочину за попередньою змовою з ОСОБА_6 , і при цьому в даному обвинувальному акті взагалі не визначено її процесуальний статус.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000230 в суді першої інстанції.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що вимоги ст. ст. 290, 291, 293 КПК України органом досудового розслідування та прокурором виконано в повному обсязі, обвинувальний акт складено відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, а висновки суду під час прийняття рішення про повернення прокурору обвинувального акту №0000230, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, не відповідають фактичним обставинам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисників та обвинувачену, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до закону і з таким висновком погоджується колегія суддів.

Згідно з п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішенням Європейського суду з прав людини, на які правомірно послався суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору.
Всупереч викладеному, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , при викладенні фактичних обставин кримінального провадження, йдеться не лише про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, а фактично, в основному, викладаються дії ОСОБА_12 , які та вчинила у відсутність ОСОБА_6 , з використанням при цьому бланків нотаріальних документів, попередньо підписаних ОСОБА_6 . Такий виклад фактичних обставин суперечить вимогам КПК України щодо прав сторін кримінального провадження, так як у даному випадку ОСОБА_12 не є стороною даного кримінального провадження, її статус взагалі, виходячи зі змісту обвинувального акта та додатків до нього, не визначений, і суд не вправі давати будь яку юридичну оцінку її діям. Зазвичай, у даному випадку прокурор мав би посилатися лише на особу, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, але при цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування повинні бути відображені дані про відповідне процесуальне рішення, з зазначенням його реквізитів, відповідно до вимог ст. 109 КПК України.
При формулюванні в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_6 прокурором не викладені, у відповідності до змісту об`єктивної сторони ч.3 ст. 358 КК України, конкретні дії, які та вчинила особисто, або як один із співучасників, передбачених ст. 27 КПК України, по підробленню офіційного документа, який видається приватним нотаріусом, за попередньою змовою групою осіб, і колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неконкретність такого обвинувачення, розгляд якого у суді може призвести до порушення права особи на захист.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000230 відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 358 КК України, повернуто прокурору прокуратури м. Києва залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3