Справа № 305/2043/16-к
Номер провадження 1-кп/305/105/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001353 від 01.11.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Восход Кадомського району, Рязанської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, особу без громадянства, з середньою освітою, непрацюючого, розліченого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 згідно вироку Рахівського районного суду від 28.07.2016 року будучи засудженим за ст. 185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, 28.07.2016 року надав особисто розписку про яквку до КВІ для постановки на облік та отримання направлення до сільської ради по місцю проживання для відбування подальшого покарання у вигляді громадських робіт, на облік до кримінально-виконавчої служби в Рахівському районі не з"явився.

Однак не зважаючи на призначене вироком суду покарання ОСОБА_4 умисно ухилися від відбування покарання без поважних причин, тобто з"явився до КВІ для постановки на облік та отримання направлення до сільської ради по місцю проживання для відбування подальшого покарання у вигляді громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а дії його вірно кваліфіковано за ст. 389 ч.2 КК України, як ухилення від відбування громадських чи виправних робіт особою,засудженою до цього покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Аналіз приведених доказів свідчить про те, що засуджений до громадських робіт ОСОБА_4 не виконав умови відбування такого кримінального покарання і ухилявся від його відбування, чим скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, дослідивши в матеріали справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді арешту , в межах санкції статті 389 ч.2 КК України, разом із тим, він скоїв злочин, не відбувши покарання у вигляді громадських робіт, тому остаточне покарання суд призначає з урахуванням положень ст. ст.71, 72 КК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та призначити покарання - 3 (три) місяці арешту.

У відповідності до положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, визначеного новим вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання у вигляді громадських робіт на підставі вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року, і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді арешту строком 3 (три) місяці 15 днів.

Строк покарання обчислювати з дати прибуття ОСОБА_4 до арештного дому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, а засудженим ОСОБА_4 в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановляння ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1

з оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1