УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1623/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селянщина, Черняхівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 121 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК Україн ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання з 02.03.2015 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початком строку відбуття покарання визначено день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 100 000 грн. моральної шкоди кожному.
Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави витрати на залучення експертів у розмірі 491 грн. 04 коп.
Речові докази: сумку чорного кольору, мобільний телефон марки «Нокіа», паспорт, посвідчення водія, військовий квиток, туалетну воду, підзарядний пристрій, окуляри, гаманець, куртку чорного кольору, туфлі чорного кольору, штани сірого кольору, кросівки, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області - повернуто ОСОБА_9 ; чотири фрагменти дерев`яної палиці, один фрагмент дерев`яної палиці, дві зубні щітки та два гребінці, жіночу куртку, фрагмент килиму, рушник, жіночі тапочки, жіночі труси, бюстгальтер, кофту та майку, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, а також змиви речовини бурого кольору ухвалено знищити.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 28.02.2015 року ОСОБА_9 із ОСОБА_12 знаходилися за місцем проживання обвинуваченого у будинку АДРЕСА_1 . Де в цей день близько 14-ї год. між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася суперечка та в обвинуваченого виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей злочинний намір, ОСОБА_9 дерев`яним держаком від лопати, який знаходився в кімнаті будинку, умисно наніс ОСОБА_12 декілька ударів в область голови та тулуба, від чого остання впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, ОСОБА_9 , навмисно із значною силою наніс ОСОБА_12 дерев`яним держаком ще не менше 17 ударів по голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках. Згідно із висновками експерта, смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої сполучної травми тіла у вигляді великої кількості синців (0,4 м2) на кінцівках, плечах, переломів ребер, з ушкодженням пристінкової плеври, крововиливу під ендокард лівого шлунку серця, з послідуючим розвитком комбінованого травматичного шоку. Стосовно живої особи в своїй сукупності ці ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 стверджує, що вина ОСОБА_9 стороною обвинувачення в умисному спричинені потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило її смерть не доведена.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, згідно частини 4 статті 17 КПК повинні тлумачитись на користь такої особи, однак суд усі сумніви витлумачив на користь обвинувачення та обґрунтував свої висновки про доведеність вини лише на припущеннях.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_9 пояснив, що 28 лютого 2015 року близько 14 години повернувшись додому побачив ОСОБА_13 яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, сиділа на дивані, вживала спиртні напої. На її ногах були сліди крові, на обличчі слідів крові він не бачив. На питання хто її побив, остання відповіла «Польова» і продовжувала пити спиртне, не зважаючи на зауваження. Він взяв у кімнаті уламок держака від лопати голубого кольору і наніс цим держаком ОСОБА_12 три несильний удари в ліве плече, ліву частину тулуба та ліве стегно. З метою витверезіння ОСОБА_13 вивів її до гаражу-прибудови попередньо надавши ковдру червоного кольору та зачинив там. Через деякий час повернувся до гаражу та побачив ОСОБА_12 біля входу. Злякавшись, зачинив гараж пішов в будинок, а пізніше звернувся в органи міліції, де розповів про вищевказані обставини. Тяжкі тілесні ушкодження він ОСОБА_12 не заподіював, наніс їй лише три несильних удари уламком держака від лопати.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 присутні в якості понятих при огляді трупа ОСОБА_12 , підтвердили, що труп потерпілої лежав в гаражі на бетонній підлозі біля оглядової ями, довжина, глибина якої до 2 метрів. Труп був повністю брудний.
Допитаний в якості свідка судово-медичний експерт ОСОБА_16 на питання чи могли виникнути тяжкі тілесні ушкодження що спричинили смерть потерпілої при падінні з послідуючими ударами об бетонний торець бетонної підлоги і оглядової ями, стіну, підлогу, сходи оглядової ями показав, що при даній обставині у ОСОБА_12 могли б виникнути множинні зливні синці на тулубі ліворуч, правому стегні, ступні, перелом ребер. Потерпіла під час отримання від падіння вищезазначених тілесних ушкоджень відчувала б сильний фізичний біль. Потерпілій можливо було б врятувати життя при наданні їй своєчасної медичної допомоги.
Дані показання експерта, свідків та обвинуваченого на його думку вказують на очевидні сумніви в доведеності вини спричинення саме обвинуваченим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілій від яких настала її смерть.
Доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за який він засуджений не здобуто. Смерть ОСОБА_12 не являється прямим наслідком отриманих тілесних ушкоджень, а є опосередкованим наслідком після фізіологічних процесів організму внаслідок отриманих ушкоджень. При цьому, була реальна можливість уникнути настання комбінованого шоку за умови надання ОСОБА_9 своєчасної допомоги.
Просить змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на менш тяжче кримінальне правопорушення та врахувати при призначенні покарання наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини та хворобу - туберкульоз легень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає своє засудження за ч.2 ст. 121 КК України незаконним, а призначене йому покарання надміру суворим.
Вказує, що в суді не доведено його причетність до спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень від яких настала її смерть, оскільки він лише декілька разів, з незначною силою, вдарив її палкою, інших тілесних ушкоджень їй не заподіював, вважає, що їй ці тілесні ушкодження могла спричинити невстановлена особа, або вона могла їх отримати при падінні в оглядову яму.
Зазначені обставини на його думку підтверджують проведені СМЕ, а також показання експерта, який висловився про можливість врятування життя потерпілої при наданні їй своєчасної медичної допомоги, оскільки смерть не являється прямим наслідком травм.
Вважає, що на досудовому слідстві допущені істотні процесуальні порушення. Слідчі дії проводились за участю слідчих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які не входили в групу слідчих призначених для розслідування даного кримінального провадження і вони не внесені в ЄРДР, а тому всі докази здобуті ними під час розслідування є недопустимими, в тому числі, протокол огляду трупа, а також і речові докази, які при цьому були вилучені.
З цих підстав є неналежним процесуальним документом і обвинувальний акт, який складений слідчим ОСОБА_18 .
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений вважає неналежними доказами висновки СМЕ речових доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку, оскільки за вказаними висновками експертиз його причетність не встановлена, а навпаки зазначено, що кров виявлена на одязі потерпілої, на дерев`яній палиці, піднігтєвому вмісту її рук належить іншій особі.
Також, вважає безпідставним неврахування судом його явки з повинною, оскільки саме він заявив у правоохоронні органи про перебування потерплої в гаражі.
Вказує на тяжке захворювання, яке потребує спеціалізованого лікування, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, пристарілої матері та просить змінити щодо нього вирок, перекваліфікувати його дії на ст. 135 КК України та обмежитись відбутим ним покаранням.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, заперечення прокурора та потерпілої, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_12 , що спричинило її смерть, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події напівоголений труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті був виявлений 02.03.2015 на підлозі гаражу. На воротах гаражу, підлозі будинку, дивані, постільній білизні, стелі над диваном та стінах, а також на дверях, тапках, рушнику, виявлено чисельні сліди, плями, бризки речовини схожої на кров, а також зафіксовано схожі на кров`яні, сліди волочіння у кімнаті № 1 та прихожій. Предмети і речі з вказаними слідами, а також і відповідні зразки були вилучені з місця події (том 2, а.с. 63-87).
Допитані у суду свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підтвердили свою присутність ввечері 02.03.2015 під час проведення огляду місця події у вказаному гаражі і будинку, в якості понятих та правильність відображення наслідків цієї слідчої дії. При цьому, зазначені свідки вказували, що гараж відкривали саме при них, а ОСОБА_15 засвідчив, що потерпіла була «вся синя від побиття».
З протоколу огляду трупа ОСОБА_12 у морзі від 03.03.2015 слідує виявлення на тілі потерпілої тілесних ушкоджень у вигляді синців на тулубі, кінцівках, крововиливів на правій гомілці, лівому плечі, переломів ребер, кісток правого передпліччя, а також вилучено одяг та взято зразки для дослідження (том 2, а.с.95-96).
За висновками судово-медичних експертиз речових доказів № 309, № 290, № 288, № 289 виявлена на воротах гаража, доріжці, рушнику, килимі, куртці обвинуваченого, одязі потерпілої речовина, є кров`ю, походження якої від ОСОБА_12 не виключається.
З висновку судово-медичної експертизи № 71/ц вбачається, що на дерев`яній палиці блакитного кольору, вилученої у кімнаті № 1 знаходяться сліди крові людини, статеву та групову приналежність якої не встановлено через відсутність в препаратах клітин крові, придатних для дослідження (том 2, а.с. 125-127).
У висновку експертизи від 01.04.2015 №73/ц вказано, що кров та епітеліальні тканини, знайдені в піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_12 утворилися від жінки, в крові якої міститься антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від неї самої.
Зазначені висновки СМЕ речових доказів повністю спростовують твердження обвинуваченого про належність виявлених слідів крові на одязі потерпілої, на дерев`яній палиці, піднігтєвому вмісті її рук іншій невстановленій особі.
Згідно із висновками судово-медичних експертиз №№ 214, 556/11 на трупі ОСОБА_12 виявлені множинні зливні синці на лівій кисті та передпліччі, лівому плечі, правому плечі та передпліччі, правих кисті та пальцях, тулубі ліворуч, лівому стегні (3), правому стегні (3), правій гомілці, правій ступні, лівій гомілці та ступні.
Данні тілесні ушкодження утворились від контактів (не менше 17 - по кількості зливних синців) з твердим(ими) тупим(ими) предметом(ами) з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено у вигляді подовженого предмету циліндричної форми по типу держака лопати (що відобразилось в синцях"на лівому стегні); три рани на лівому плечі та правій гомілці, які утворились від проникаючих неодноразових (не менше 3) дій твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; переломи обох кісток правого передпліччя та ребер по 3 анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври та наявністю вільної рідкої крові в плевральній порожнині. Переломи обох кісток передпліччя утворились від прямої травми - удару (не менше 1) твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, що не залишив специфічних ідентифікуючих ознак; переломи ребер утворились від травмуючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, сила якого була направлена в місце знаходження переломів ребер праворуч (1 удар) та переломів ребер по лівій задній підпахвинній лінії (1 удар), з подальшим утворенням непрямих переломів по лівій середній підпахвинній лінії. Усі виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими.
Під час отримання цих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , незважаючи на стан важкого алкогольного сп`яніння відчувала сильний фізичний біль.
Смерть ОСОБА_12 настала від комбінованого шоку, до якого призвела тупа сполучна травма тіла у вигляді множинних зливних синців на тулубі, кінцівках, переломів кісток передпліччя, ребер по 3 анатомічним лініям, ран на кінцівках, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходяться у причинному зв`язку зі смертю. Загальна площа сінців становить 0,4 м2 при площі шкіряного покрові від 1,5-2,5 м2. Смерть останньої могла настати в межах від 2 до 4-5 діб від часу огляду трупа на місці його виявлення.
Слід зазначити, що тілесні ушкодження, за вказаними висновками, що складають тупу сполучну травму тіла, могли утворитись лише від такої травмуючої дії як удар.
На трупі ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді: 5 саден на носі, чолі, біля правого ока, нижній щелепі, ділянці тазу та крововилив в м`які тканини голови в лівій скроневій ділянці, які утворитись від 6 контактів з твердими тупими предметами, що не залишили специфічних ідентифікуючих ознак та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Крововиливи в м`які тканини голови, садна на чолі, біля правого ока, в ділянках нижньої щелепи та тазу могли утворитися при падінні на площині та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. (том 2, а.с. 88-91, 151-154).
Допитаний у суді експерт ОСОБА_19 , підтвердив свої висновки і дослідження щодо правильності визначення ступеню тяжкості виявлених на тілі потерпілої тілесних ушкоджень та причин її смерті. Експерт роз`яснив, що, ураховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, їх морфологічні характеристики, кількість та взаєморозміщення, виключається можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти на площину та на виступаючі предмети. Тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_12 утворилися від ударної дії травмуючих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, сила якого була направлена в місця переломів, зливних синців тощо. У зв`язку з відсутністю на тілі трупа потерпілої тілесних ушкоджень не сумісних із життям, то не виключена можливість,що після заподіяння тілесних ушкоджень до настання смерті ОСОБА_12 могла самостійно здійснювати деякі цілеспрямовані дії (сидіти, повзати, рухатися, розмовляти тощо), а при наданні своєчасної висококваліфікованої медичної допомоги можливість врятувати їй життя не виключається. Пояснив, що від отриманих ушкоджень ребер та ушкодження пристінкової плеври потерпіла відчувала сильний фізичний біль, незважаючи на важку ступінь сп`яніння, а виявлені ушкодження на верхніх кінцівках явно свідчать про її спроби захиститись від ударів.
За висновком судово-психіатричної експертизи від 7.04.2015 № 1245, в особистій сфері ОСОБА_9 виявляє егоцентризм, егоїзм, намагається представити себе з кращого боку, фіксує увагу експертів на свій стан, втрату свідомості. Але разом з тим чітко орієнтується в ситуації, послідовно розповідає про події до і після втрати свідомості; висуває свою версію подій, намагаючись применшити власну провину, впевнити експертів у тому, що він добу був непритомний, однак ситуацію диференціює. На питання хто повідомив міліцію, відповів «...шуряк, бо у мене боліла голова». Експерти встановили, що ОСОБА_9 у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не перебував в тимчасовому хворобливому розладі, який би міг позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Діяння, які йому інкримінуються, потребували від ОСОБА_9 пролонгованих у часі дій, адекватної мотивної продукції, чіткої орієнтації у ситуації. З 01.03.2015 по 02.03.2015 обвинувачений перебував на стаціонарному лікуванні в Станишівській ЦРЛ. При надходженні знаходився у стані алкогольного сп`яніння (том 2, а.с. 159-160).
Зазначені докази, які узгоджуються між собою на переконання колегії суддів підтверджують правильність висновків суду першої інстанції та спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_9 про заподіяння потерпілій лише декількох ударів уламком держака від лопати в область лівого стегна, тулубу зліва та лівого плеча її падінь на коліна та добровільного виходу з приміщення будинку до гаража з метою витверезіння.
Так твердження ОСОБА_9 стосовно падіння ОСОБА_12 у будинку з висоти свого зросту на коліна, спростовуються експертними висновками та поясненням експерта ОСОБА_19 про відсутність будь-яких ушкоджень на колінах потерпілої.
Не підтверджуються і доводи сторони захисту про можливість отримання потерпілою тілесних ушкоджень, які призвели до смерті внаслідок падіння в оглядову яму, оскільки це спростовується висновками СМЕ та показаннями експерта ОСОБА_19 , який заперечив таку можливість, не підтверджуються ці обставини і даними протоколу огляду місця події, оскільки даних, які б це підтверджували не встановлено, труп потерпілої виявлено на бетонній підлозі гаража поблизу якого виявлено плями бурого кольору.
Суперечать даним ОМП, висновкам СМЕ і іншим дослідженим матеріалам і пояснення ОСОБА_9 про нанесення ним уламком держаку від лопати лише 3-х ударів ОСОБА_12 , оскільки тілесні ушкодження які визнає обвинувачений ( ліве стегно, тулуб зліва, ліве плече) були фактично спричиненні в один короткий проміжок часу з тілесними ушкодженнями, що складають тупу сполучну травму тіла в межах однієї, двох години до часу настання смерті.
Наявність тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , численних слідів крові ( плям, бризок по всьому будинку по напрямку до виходу з приміщенні та на воротах гаражу) слідів волочіння у кімнаті та прихожій, відсутність одягу на потерпілій тіло якої виявлено на бетонній підлозі гаража за дії низьких температур її важка ступінь алкогольного сп`яніння та сильний фізичний біль, який відчувала ОСОБА_12 за висновком СМЕ, дають підстави для висновку про очевидну неправдивість показань обвинуваченого та намагання применшити свою вину переклавши відповідальність на потерпілу, яка перебуваючи в стані сп`яніння могла самостійного отримати тілесні ушкодження при падінні, а також на невстановлених осіб.
Проаналізувавши всі докази та встановлені обставини кримінального правопорушення у поєднанні з іншими об`єктивними даними, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку, що під час отримання тілесних ушкоджень та перед своєю загибеллю ОСОБА_12 перебувала наодинці лише із обвинуваченим. Побиття її обвинуваченим зі спричиненням їй тяжких тілесних ушкоджень, що стали причиною смерті сталося саме у будинку проживання останнього.
Наявність слідів крові на уламку держака від лопати, локалізація, характер і взаєморозміщення тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої та співставлення їх з висновками експертиз щодо механізму утворення, дають підстави для висновку, що смертельні удари ОСОБА_9 наносив саме цим держаком.
Виявлена кров на куртці обвинуваченого також доводить, що тілесні ушкодження потерпілій спричинив саме обвинувачений. За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_9 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, існував прямий причинний зв`язок.
Аналіз даних щодо розташування та характеру заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_9 на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть.
На думку колегії суддів не виключає наявність в діях ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України можливість усунення смертельного наслідку при наданні потерпілій своєчасної медичної допомоги, оскільки смерть потерпілої за висновками судово-медичних експертиз знаходиться у причинному зв`язку з умисними тяжкими тілесними ушкодженнями, які спричинив обвинувачений.
Доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та необхідність перекваліфікації його дій на ст. 135 КК України колегія суддів з вищенаведених підстав вважає хибними, а пояснення обвинуваченого про залишення потерпілої з наявними у неї тілесними ушкодженнями у холодному гаражі, зачиненою на три доби, може лише свідчити про підвищену суспільну небезпеку його дій, а не спростовує наявність в його дія складу злочину. передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на процесуальні порушення, які на його думку мали місце під час досудового розслідування, то суд першої інстанції перевірив ці доводи та дав їм оцінку у вироку.
Не вбачає істотних порушень процесуального закону колегія суддів і у виконанні слідчим ОСОБА_17 такої процесуальної дії як огляд трупа виконаного 03.03.2015 р. за участю судово-медичного експерта, та погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності у кримінальному-процесуальному законі конкретно визначеного способу у який керівник органу досудового розслідування визначає слідчого (слідчих) підстав для визнання доказів здобутих при проведенні цієї невідкладної слідчої дії недопустими не має.
Крім того, кримінальним процесуальним законом передбачена можливість проведення слідчих (розшукових) дій за дорученням слідчого, керівника органу досудового розслідування та прокурора.
Відсутність інформації про певного слідчого у ЄРДР на момент внесення в нього даних про кримінальне правопорушення не може свідчити про те, що керівник органу досудового розслідування у подальшому не доручив цьому слідчому (слідчим) здійснювати досудове розслідування.
Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про відсутність доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 121 КК України.
Покарання ОСОБА_9 на думку колегії суддів призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України, враховано тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин що пом`якшують його покарання, а також думку потерпілої.
Суд першої інстанції не визнав як обставину, що пом`якшує покарання - з`явлення ОСОБА_9 із зізнанням, погоджується з таким висновком і колегія суддів.
Відповідно статті 66 КК України з`явлення із зізнанням передбачає особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення заявником про вчинений (підготовлюваний) ним злочин до порушення кримінальної справи, чи, якщо вона вже порушена, до винесення постанови про притягнення його як обвинуваченого.
У будь-якому випадку зізнання має бути добровільним, таким, що свідчить, що особа, яка скоїла злочин, бажає стати перед судом та понести покарання за вчинене.
Таких доказів у справі немає, натомість поведінка ОСОБА_9 , після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, тривалий час який минув з моменту їх спричинення до моменту виявлення трупа та вибраний ним в послідуючому спосіб захисту свідчать про протилежне.
Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції і про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою та вважає, що таке питання може бути вирішено лише у порядку визначеному п.6 ч.1 ст. 537 КПК України.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить.
Погоджується колегія суддів і з рішенням суду щодо цивільного позову ОСОБА_21 та ОСОБА_11 та вважає, що суд обґрунтовано врахував при визначенні розміру грошового еквіваленту на відшкодування моральної шкоди характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, їх похилий вік, тяжкість незворотних вимушених змін в їх житті.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: