АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1600/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 00003479, відомості про яке 01.04.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та накладено арешт у вигляді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_10 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ), проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 з метою недопущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження майна, зазначеного у клопотанні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана квартира 22.07.2016 року відчужена гр. ОСОБА_11 гр. ОСОБА_12 , яка є добросовісним набувачем, а 25.10.2016р. гр. ОСОБА_12 подарувала вказану квартиру апелянту.

Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначає, що при вирішенні клопотання слідчим суддею, в порушення вимог ч. 10 ст. 170 КПК, не з`ясовано кому належить вказана квартира та на яких підставах. Зазначає, що дана інформація міститься в самому клопотанні і наданих до нього додатках, проте, слідчим суддею не надано оцінки вказаним доказам, чим безпідставно порушено права ОСОБА_9 .

Крім того, апелянт вказує, що в цивільномупозові позивач просить стягнути з відповідача певну суму коштів, проте сама квартира не є предметом цивільного спору. Додає, що на момент розгляду клопотання, вказана квартира вже не належить відповідачу і за рахунок квартири вже неможливо задовольнити цивільний позов, що також, на думку апелянта, залишено слідчим суддею поза увагою.

Також автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що підозра у даному кримінальному провадженні нікому не пред`явлена.

Одночасно, апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу отримано апелянтом 07 березня 2017р., а тому строк апеляційного оскарження не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_9 в судовому засіданні участі не приймала, копію оскаржуваної ухвалиотримала 07.03.2017 року, а з апеляційною скаргою звернулася 10.03.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Голосіївського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 00003479, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

22.11.2016 року адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме у вигляді тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_10 , яке ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2016 року задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався, а тому колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення даного клопотання про арешт майна, з огляду на наступне.

Як вбачається з клопотання адвоката, метою арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), проте з такою метою можливий лише арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що власник квартири, на яку адвокат просить накласти арешт, не має статусу, який передбачений ч. 6 ст. 170 КПК України, на що слідчий суддя уваги не звернув та задовольнив клопотання, а тому накладення арешту з такою метою не ґрунтується на вимогах закону.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна ОСОБА_9 задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про арешт майна та за недоведеності необхідності арешту майна, з метою вказаною у клопотанні, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. 170 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 00003479, відомості про яке 01.04.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та накладено арешт у вигляді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_10 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ), проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ,, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4