Справа № 277/195/17
УХВАЛА
09.03.2017 року смт. Ємільчине
Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине обвинувальний акт по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, жительки АДРЕСА_1 , гр. України, українки, з базовою середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, перебуваючої в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, раніше не судимої,

по ст.185 ч.1, ст.185 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України, з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваною, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2017 року до Ємільчинського районного суду надійшов обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваною (обвинуваченою) у кримінальному провадженні, досягнутої під час досудового розслідування, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000050 від 17.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України, яка обвинувачується в тому, що 20.01.2017 року біля 12 години, перебуваючи в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , вирішила вчинити крадіжку чужого майна банківської пенсійної картки «Ощадбанк», яка належить власниці домоволодіння, з метою неодноразового зняття в подальшому з її рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та господарів, які могли б завадити вчиненню злочину, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу із жіночої сумки власниці домоволодіння, яка знаходилася на верхній полиці шафи у жилій кімнаті будинку, таємно викрала банківську пенсійну картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 фізичної особи ОСОБА_6 . У ході викрадення ОСОБА_4 оглянула сумку ОСОБА_6 та виявила паперовий конверт з пін-кодом до вказаної вище картки, який переписала на знайдений аркуш паперу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 08.02.2017 року приїхала до м. Новоград-Волинський до банкомату «Ощадбанку» по вул. Шевченка, 51. Використовуючи викрадену банківську пенсійну картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 фізичної особи ОСОБА_7 та заздалегідь виписаний пін-код до неї, ОСОБА_4 отримала доступ до банківського рахунку, з якого зняла готівкою 3000 грн., які таємно викрала.

З викраденими грошима ОСОБА_4 залишила місце вчинення злочину та у подальшому розпорядилася ними за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майновий збиток на суму 3000 грн.

Не припиняючи свою злочинну діяльність 11.02.2017 року ОСОБА_4 вирішила знову вчинити крадіжку чужого майна грошей з банківської картки ОСОБА_6 , яку продовжувала зберігати при собі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна ОСОБА_4 приїхала до м. Новоград-Волинський до банкомату «Ощадбанку» по вул. Шевченка, 51. Використовуючи викрадену банківську пенсійну картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 фізичної особи ОСОБА_7 та заздалегідь виписаний пін-код до неї, ОСОБА_4 отримала доступ до банківського рахунку, з якого зняла готівкою 1000 грн., які таємно повторно викрала.

З викраденими грошима ОСОБА_4 залишила місце вчинення злочину та у подальшому розпорядилася ними за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майновий збиток на суму 1000 грн.

В угоді зазначено, що своїми діями, які виразилися в незаконному заволодінні будь-яким способом іншим важливим особистим документом ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України;

діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України;

діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Однак сторони зазначають, що кримінальні правопорушення, вчиненні ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

28 лютого 2017 року у кримінальному провадженні укладено угоду про примирення між потерпілою та підозрюваною, у якій сторони узгодили покарання ОСОБА_4 :

- відповідно до ч.3 ст.357 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн;

- відповідно до ч.1 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно чч. 1,2 ст.70 КК України призначити остаточне покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу в розмрі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- відповідно до ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 , укладену 28 лютого 2017 року.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечила проти затвердження угоди про примирення між нею та підозрюваною ОСОБА_4 .
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала частково, зазначивши, що не проникала у житло потерпілої, не заперечила проти затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та нею, пояснивши, що угода була укладена до часу отримання обвинувального акта.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 заперечив проти затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 , зазначивши, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень не відповідає викладеним фактичним обставинам кримінальних правопорушень.

У відповідності до приписів частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Згідно п.1 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

У статті 471 КПК України передбачено вимоги до угоди про примирення. Зокрема, як вказано в цій статті, в угоді про примирення серед іншого обов`язково повинно бути зазначено формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як встановлено судом, зазначені обвинувальний акт та угода про примирення від 28 лютого 2017 року не відповідають вимогам КПК України і КК України і суперечать їм, оскільки, в порушення вимог ст.ст. 291, 471 КПК України невірно визначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 , які органами досудового слідства кваліфікуються за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, що суперечить обставинам кримінального правопорушення, викладеним у обвинувальному акті та угоді про примирення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як незаконне заволодіння важливим особистим документом за ч.3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за ч.1 ст.185 КК України та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за ч.2 ст.185 КК України. В обвинувальному акті та угоді про примирення зазначено, що ОСОБА_4 викрала банківську картку «ПриватБанк», з якої двічі зняла кошти готівкою. Суд вважає, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень не відповідає викладеним фактичним обставинам кримінальних правопорушень.

У зв`язку із цим, а також з огляду на невідповідність обвинувального акту та угоди про примирення вимогам КПК і КК України, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про примирення.

Керуючись ст.291, п.1 ч.3 ст.314, ст.471, ч.7 ст.474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення в кримінальному провадженні №0000050 від 17.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.185 ч.1, ст.185 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України, укладеної 28 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Судове провадження продовжити в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

СуддяОСОБА_1