справа № 488/2275/16-к
провадження № 1-кп/488/42/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2017 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретаря:ОСОБА_4
прокурорів:ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого:ОСОБА_7
захисника обвинуваченого:ОСОБА_8
неповнолітнього потерпілого:ОСОБА_9
законного представника потерпілого:ОСОБА_10
представника потерпілого:ОСОБА_11

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кірове Бериславського району Херсонської області, громадянин України, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частини 1 статті 115, частиною 1 статті 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
09.03.2016 року, в вечірній час, точніше встановити не вдалося, обвинувачений ОСОБА_13 , знаходячись поблизу перехрестя проспекту Богоявленського та вулиці Прибузької в місті Миколаєві у раніше незнайомого йому чоловіка, особу якого не встановлено, придбав саморобний гладкоствольний пістолет калібру 5,6 мм, який є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю та не менше 5 патронів калібру 5,6 мм, які є боєприпасами промислового виготовлення, спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення.

Пізніше в цей же день, близько 19:00 години обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вулиці Прибузькій, 166-А в місті Миколаєві, на ґрунті раптово виниклих із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 неприязних відносин, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті останньому, здійснив постріл з пістолета в область його обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального поранення обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Одразу після описаних подій потерпілого було доставлено до Миколаївської дитячої обласної лікарні, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу. Таким чином, обвинувачений вчинив усі дії, які вважав необхідними для скоєння вбивства потерпілого, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

09.03.2016 року близько 19:00 години обвинуваченого було затримано працівниками поліції біля магазину «Продукти», що розташований по вулиці Прибузькій, 166-А в місті Миколаєві. В ході огляду місця події біля зазначеного магазину виявлено та вилучено вказані вище пістолет та 5 патронів.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений суду пояснив, що 09.03.2016 року, в обідній час, знаходячись в магазині, розташованому на території ринку «Фенікс» в Корабельному районі міста Миколаєва, вживав алкогольні напої. У вказаному магазині він зустрів раніше незнайомого йому чоловіка, особу якого не встановлено, який підчас спільного вживання горілки запропонував обвинуваченому придбати пістолет. Спочатку обвинувачений відмовився, але чоловік згодом запропонував пістолет повторно, окрім того, повідомив про те, що цей пістолет є спортивним, на нього не потрібен дозвіл, після чого обвинувачений погодився на його пропозицію. Разом вони поїхали до перехрестя проспекту Богоявленського та вулиці Прибузької, де вказаний чоловік за 500,00 (п`ятсот) гривень продав обвинуваченому пістолет, сказавши, що той заряджений. Після цього обвинувачений пішов до магазину, що розташований на тому ж перехресті. Біля магазину стояла велика компанія підлітків, обвинувачений про щось з ними поговорив, про що конкретно не пам`ятає. Знаходячись в приміщенні магазину, обвинувачений випив ще 100 грамів горілки та пішов до туалету. Повернувшись до магазину, обвинувачений побачив, що всередині знаходяться четверо-п`ятеро підлітків, які поводили себе голосно, відмовилися вести себе тихіше. Така поведінка дратувала обвинуваченого та продавщицю, в якої було напружене обличчя. Обвинувачений спочатку запропонував свою допомогу у наведенні порядку продавцеві, але та відмовилася, після чого обвинувачений з власної ініціативи розпочав із підлітками розмову, оскільки хотів, щоб вони заспокоїлись, в ході розмови не кричав, нікому не погрожував, пістолет в цей час знаходився у нього під курткою, його можна було побачити. В ході розмови один з підлітків, а саме потерпілий, нецензурно виразився на адресу обвинуваченого, та відмовився вибачатися, чим спровокував виникнення конфлікту, після чого обвинувачений дістав пістолет та направив на потерпілого, щоб змусити останнього забрати назад свої образливі слова, стріляти при цьому не хотів та наміру такого не мав, в цей час відстань між ними була менше метра. Потерпілий правою рукою вдарив по пістолету, внаслідок чого той вистрелив. Після пострілу підлітки побігли до виходу, обвинувачений, не зрозумівши, що сталося, пішов за ними, на виході з магазину його хтось штовхнув, він впав, його почали бити, він закрив голову, а тому не бачив, хто саме бив. Побиття було припинене лише поліцейськими, що прибули на місце події, посадили обвинуваченого в службове авто та відвезли до лікарні швидкої медичної допомоги. Вважає, що конфлікт стався через провокаційну поведінку потерпілого, обвинувачений хотів лише мирно поговорити.

Винність ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), незважаючи на заперечення вини обвинуваченим, підтверджується дослідженими судом доказами.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що ввечері 09.03.2016 року він та його приятелі, разом приблизно шість чоловік, стояли біля магазину «Продукти», що розташований на перехресті проспекту Богоявленського та вулиці Прибузької та відпочивали. В цей вечір вони знаходилися там приблизно 2-3 години, вели себе спокійно, претензій до них ні у кого не було. Підійшов обвинувачений, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, ледве тримався на ногах, незв`язно говорив, дістав з кобури та показав їм пістолет, сказав, щоб вони не кричали, персонально ні до кого не звертаючись, потерпілий та його приятелі відійшли, після чого обвинувачений зайшов до магазину. Згодом до магазину також зайшов потерпілий із своїм приятелем свідком ОСОБА_15 , щоб купити та випити чаю, при цьому вели себе спокійно, на адресу продавця магазину або обвинуваченого образливо не висловлювалися. Обвинувачений почав до них чіплятися, кричав, нецензурно лаявся на них, сказав, що буде стріляти, якщо хтось підійде до продавця. Потерпілий відвернувся від обвинуваченого, щоб взяти чай, а коли повернувся, то побачив, що той направив на нього пістолет, тримаючи його в правій руці, в цей час пролунав постріл. Не зрозумівши, що сталося, потерпілий вдарив обвинуваченого лівою рукою по руці та вибіг з магазину, обвинувачений побіг за ним. На вулиці один з перехожих збив обвинуваченого з ніг, пістолет у того випав.

Після надання показань потерпілий подав до суду заяву про те, що не бажає в подальшому приймати участь у судових засіданнях (а.п. 39).

Свідок ОСОБА_16 продавець магазину «Продукти», суду пояснила, що 09.03.2016 року ввечері вона працювала. Біля магазину зібралася компанія молоді, вони періодично заходили до магазину, замовляли чай та каву.

Коли обвинувачений, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до магазину, частина з підлітків були всередині, вели себе шумно. Обвинувачений сказав свідкові, що буде її захищати, хоча та не скаржилася, не просила в нього допомоги та почав розмовляти із підлітками, між ним та потерпілим виник конфлікт, оскільки обвинувачений хотів, щоб підлітки пішли з магазину. Пістолет свідок не бачила, але чула постріл, після якого всі вибігли з магазину, а потім приїхали поліція та швидка медична допомога. Свідок вийшла з магазину, коли вже приїхала поліція та побачила, що хтось б`є обвинуваченого.

З показань допитаного судом свідка ОСОБА_17 співробітника патрульної поліції, вбачається, що 09.03.2016 року, о 19 годині 10 хвилин він, знаходячись в екіпажі патрульної поліції, отримав повідомлення, що на перехресті проспекту Богоявленського та вулиці Прибузької відбувається стрілянина. Прибувши через 3-4 хвилини на місце події, свідок побачив бійку між обвинуваченим та двома неповнолітніми, з ким саме не пам`ятає, в руках у обвинуваченого був пістолет. Свідок вибив пістолет з рук обвинуваченого, застосував до нього заходи фізичного впливу та спеціальні засоби наручники. Пістолет відлетів приблизно на два метри від обвинуваченого і лежав на землі під охороною одного з поліцейських до вилучення членами слідчої оперативної групи. Обвинувачений був нетверезий, агресивний, чинив опір, казав, що пістолет йому підкинули, погрожував свідкові звільненням з поліції. На обвинуваченому була вдягнута кобура, в ній знайшли патрони. Надавши потерпілому першу медичну допомогу, свідок викликав швидку. Оскільки на обличчі обвинуваченого були видимі тілесні ушкодження розбита губа, забій м`яких тканин голови, то він був доставлений у лікарню, але там відмовився від надання йому медичної допомоги.

Окрім того, судом досліджені інші докази, що, на переконання суду, свідчать про винність обвинуваченого. Так, з відомостей, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2016 року (а.п. 48) вбачається, що законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 108, 109, 110, 111) повідомила про спричинення її сину в цей же день близько 19:00 години вогнепального поранення в приміщенні магазину «Продукти» по вулиці Прибузькій в місті Миколаєві. В ході огляду місця події було вилучено гільзу, предмет, схожий на пістолет та кобуру з п`ятьма набоями (а.п. 50-56).

Відповідно до виписки № 799 від 09.03.2016 року у обвинуваченого встановлено наявність алкогольного сп`яніння, гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, без ускладнень (а.п. 58), окрім того, в ході огляду обвинуваченого було виявлено забійне поранення нижньої губи та забої м`яких тканин голови (а.п. 59).

З інформації, що міститься у висновку експерта № 98 від 20.05.2016 року вбачається, що у потерпілого наявні тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального кульового поранення обличчя, які могли утворитися в результаті пострілу з вогнепальної зброї та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.п. 61). Куля, що була вилучена з тіла потерпілого під час операції, видана слідчому (а.п. 63), оглянута (а.п. 64-67).

Відповідно до висновку експерта № 513/324/514 від 27.05.2016 року вилучений в ході огляду місця події пістолет є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю саморобним гладкоствольним пістолетом калібру 5,6 мм, виготовленим саморобним способом із використанням промислового обладнання, придатним для здійснення пострілів, а вилучені в ході огляду місця події патрони є боєприпасами промислового виготовлення 5,6 мм спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення, придатними до стрільби із вказаного пістолету (а.п. 68-82). Витрати на проведення експертизи склали 9.526,32 гривень (а.п. 67).

Вказаний пістолет, 5 патронів, кобура та куля визнані речовими доказами та передані на зберігання в камеру схову речових доказів Корабельного ВП (а.п. 83, 84).

В ході досудового розслідування із обвинуваченим був проведений слідчий експеримент, в ході якого останній розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення (а.п. 85-92). Викладена в протоколі інформації в цілому аналогічна показанням, даним обвинуваченим суду. Аналогічно, слідчий експеримент був проведений із потерпілим, викладена в ньому інформація узгоджується із показаннями потерпілого в судовому засіданні (а.п. 95-98).

В обвинувальному акті в якості свідка вказаний також ОСОБА_15 , однак в судовому засіданні 28.11.2016 року прокурор відмовився від його виклику та допиту в судовому засіданні у зв`язку із неможливістю забезпечення його явки до суду. Оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, про цьому сторони є вільними у використанні своїх прав, суд прийняв відмову прокурору від дослідження судом показань вказаного свідка в якості доказу, відповідне клопотання прокурора про зміну обсягу дослідження доказів було задоволене судом. Відповідно, суд позбавлений можливості надати оцінку представленому стороною обвинувачення протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_15 (а.п. 101-107), оскільки вказаний свідок судом допитаний не був, а викладення у вироку його показань, отриманих в ході досудового розслідування та викладених у протоколі слідчого експерименту, на переконання суду, порушуватиме положення частини 4 статті 95 КПК України.

Інших доказів в ході судового розгляду ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту суду для дослідження надано не було.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази шляхом співставлення між собою, суд відмічає, що обвинувачений, не заперечуючи придбання та зберігання пістолету, а також своєї причетності до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, заявляв про свою необізнаність в тому, що вказаний пістолет є вогнепальною зброєю та потребує дозволу на його придбання, а також про відсутність у нього умислу на заподіяння потерпілому смерті та взагалі, наміру спричинити йому шкоди, пояснюючи здійснення пострілу ударом потерпілого по своїй руці. На переконання суду, встановлені в судовому засіданні обставини спростовують у цій частині показання обвинуваченого, оскільки купуючи пістолет та патрони до нього, обвинувачений не міг не розуміти, що вони є вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї. Окрім того, виконані обвинуваченим дії: приведення пістолету у готовність до здійснення пострілу, його направлення на потерпілого, свідчать про намір застосувати зброю. Окрім того, звертає на себе увагу й те, що конфлікт обвинуваченого із потерплим та друзями останнього тривав протягом певного періоду, його розвиток не був непередбачуваним для обвинуваченого, а з боку потерпілого та інших осіб, присутніх в магазині, не було погрози вчинення відносно обвинуваченого насильницьких дій. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що конфлікт виник та розвивася через висловлювання обвинуваченим невдоволення поведінкою потерпілого та його друзів, яке в ході розвитку конфлікту перетворилося на агресію з боку обвинуваченого. Суд не виключає можливості того, що поведінка потерпілого та його друзів могла викликати невдоволення як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_16 , яка в своїх показаннях повідомила суд про те, що компанія молоді, серед яких був потерпілий, поводила себе шумно, однак жоден з учасників кримінального провадження не вказував на те, що така поведінка порушувала громадський порядок, або нормальне функціонування магазину.

Наявні у обвинуваченого відповідно до висновку експерта № 434 від 25.03.2016 року тілесні ушкодження у вигляді саден в області кута лівого ока, рани області нижньої губи та слизистої нижньої губи зліва, припухлості м`яких тканин в темено-потиличній області, які утворилися від не менше чотирьох ударних впливів тупих твердих предметів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 62), виходячи з показань обвинуваченого та інших учасників провадження, були спричиненні обвинуваченому вже після здійснення ним пострілу у потерпілого.

Відповідаючи на запитання суду, обвинувачений вказав, що потерпілий дає неправдиві показання, оскільки є зацікавленою особою та має корисливий інтерес по стягненню з обвинуваченого коштів, у той же час обвинувачений підтвердив, що з потерпілим до цих подій знайомий не був. Таким чином, в судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про наявність причин у потерпілого оговорювати обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що показання потерпілого та свідків узгоджуються також із іншими дослідженими судом доказами, суд вважає їх показання правдивими, відвертими та такими, що можуть з точки зору належності та допустимості доказів, бути покладені у основу вироку суду.

При цьому, враховуючи, що досліджені судом докази спростовують показання обвинуваченого, що були їм надані в судовому засіданні, суд, з урахуванням обраного обвинуваченим знаряддя вчинення кримінального правопорушення вогнепальної зброї (пістолету), здійснення пострілу в область голови (обличчя) потерпілого, робить висновок про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускав їх настання, що примушує суд критично ставитися до його показань про те, що він не мав наміру на спричинення смерті потерпілому. При цьому умисел обвинуваченого не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі вогнепальне поранення не спричинило ушкодження життєво важливих органів, а потерпілому було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу. Обрану ОСОБА_18 позицію суд оцінює як спосіб захисту від обвинувачення, спрямований на уникнення відповідальності за вчинені дії.

Перед закінченням судового розгляду обвинувачений заявив клопотання про відмову від захисника, в задоволенні якого йому було відмовлено, оскільки відповідно до частини 1 статті 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Одночасно обвинуваченому було роз`яснено його право на самостійне запрошення іншого захисника на заміну того, що залучений за призначенням, проте обвинувачений такого клопотання не заявив та вказав на можливість закінчення судового розгляду.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинуваченого, тобто незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу судом кваліфікуються за частиною 1 статті 263 КК України, закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті особі (вбивство) за частиною 2 статі 15, частиною 1 статті 115 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 12, 112), раніше не судимий (а.п. 114-116), не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра (а.п. 119, 120, 121, 122) не перебуває, але у 2013 році лікувався у Миколаївській обласній психіатричній клініці № 1 з діагнозом «психічний і поведінковий розлад, викликаний зловживанням алкоголю», перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю» (а.п. 117), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 123). Відповідно до інформації, що міститься в акті № 206 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 17.05.2016 року, обвинувачений не страждає та не страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності та слабоумство, а виявляє ознаки вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 124-128).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), які відносяться до категорії тяжких (частина 1 статті 263 КК України) та особливо тяжких (частина 1 статті 115 КК України) злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, а один з них ще й насильницьким, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище, а також відшкодування обвинуваченим завданої його діями матеріальної шкоди (а.п. 129).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обговорюючи вид та розмір покарання, що має бути призначений обвинуваченому, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі за обидва вчиненні ним злочини (кримінальні правопорушення) у розмірі, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. При визначенні обвинуваченому остаточного покарання суд керується вимогами частини 1 статті 70 КК України.

Обвинувачений був затриманий 09.03.2016 року. Ухвалою слідчого судді від 10.03.2016 року до обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.п. 22), який після цього не змінювався (а.п. 19, 34, 44. 133, 142).

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом в інтересах останнього, в якому просить стягнути на користь ОСОБА_9 з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 150.000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4.000,00 (чотири тисячі) гривень (а.п. 28-29). Обвинувачений позов не визнав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинуваченого дійсно спричинена потерпілому моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які останній зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого. Представником потерпілого, вже після допиту останнього, було заявлено клопотання про проведення психологічної експертизи щодо наявності моральних страждань потерпілого від дій обвинуваченого та визначення розміру відшкодування. Неповнолітній потерпілий та його законний представник, незважаючи на виклик суду, не з`явилися в судове засідання для вирішення даного клопотання, у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення (злочину), вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, приходячи, таким чином, до висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
Із документів, представлених потерпілим, а саме копії договору від 01.03.2016 року про надання правової договори, укладеним між законним представником потерпілого та адвокатом ОСОБА_11 (а.п. 25, 24), прибутковому ордеру від 08.06.2016 року (а.п. 32), копії акту прийому-передачі виконаних послуг (а.п. 33), вбачається, що нею понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 4.000,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. В той же час, статтею 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені останнім документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 118 КПК України, відносяться і витрати на правову допомогу. Викладене враховується судом при вирішенні питання про розподіл процесуальних витрат.

Прокурором заявлений позов в інтересах держави про стягнення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_9 в сумі 1.069,17 гривень (а.п. 8-10), на доведення обґрунтованості якого надано довідку № 732-01 від 26.05.2016 року (а.п. 57). Вказані позовні вимоги обвинуваченим не визнані.

Відповідно до статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За таких обставин суд доходить висновку про задоволення заявленого прокурором позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 115 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною 1 статті 263 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за частиною 1 статті 115 КК України позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_20 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування ОСОБА_18 покарання рахувати з дати фактичного затримання 09.03.2016 року, зарахувавши у даний строк на підставі статті 72 КК України період знаходження обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню з 09.03.2016 року по день, що передує дню набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за 2 (два) дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_20 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Позов представника потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 40.000,00 (сорок тисяч) гривень.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Миколаївської обласної державної адміністрації задовольнити, стягнути з ОСОБА_19 на користь держави в особі фінансового управління Миколаївської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код юридичної особи 37992030, р/р 0001 у ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 24060300) 1.069,17 гривень (одна тисяча шістдесят дев`ять гривень 17 копійок).

Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_9 4.000,00 (чотири тисячі) гривень витрат, понесених на надання правової допомоги.
Стягнути з ОСОБА_19 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в сумі 9.526,32 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 32 копійки) (а.п. 67).

Речові докази, а саме вилучені в ході огляду місця події пістолет, 5 патронів, кобуру, виданий ОСОБА_10 металевий предмет знищити (а.п. 83, 84).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що утримується під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3