АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/12/17 Справа № 705/6801/13-к Категорія: ч. 1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

з участю ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_6 та прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2016 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернуто прокурору Уманської місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з постановою ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 03 травня 2012 року в період часу з 06.30 год. по 07.00 год., перебуваючи неподалік вулиці Вишневої, розташованої в садовому товаристві «Старий масив» міста Умані Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою завдання тілесних ушкоджень, завдав декілька ударів дерев`яною палицею в область тулуба, рук та ніг ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового косого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, обширної гематоми м`яких тканин правої гомілки по передньо-боковій поверхні; забою, підшкірної гематоми правої ступні; гематоми грудної клітки та забою правої кисті. Згідно з висновком експерта № 65мд/426 від 31.07.2012 року відкритий багатоуламковий косий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, обширна гематома м`яких тканин правої гомілки по передньо-боковій поверхні відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своє рішення суд мотивував тим, що органи досудового слідства належним чином не виконали вимоги ч. 1 ст. 22 КПК 1960 року та не з`ясували з достатньою повнотою обставини, що мають важливе значення для справи, а досудове слідство у справі проведено поверхово та однобічно без належного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення для справи.

Указує, що постанова про призначення судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 ухвалена 30 липня 2012 року. При цьому висновок експерта датований 30 липня 2012 року. Одночасно протоколи про ознайомлення підозрюваного ОСОБА_8 з постановою про призначення експертизи і, відповідно, роз`яснення його прав датована 01 серпня 2012 року. Протокол про пред`явлення підозрюваному матеріалів експертизи також датований 01 серпня 2012 року, що є грубим порушенням вимог КПК України і призвело до порушення права ОСОБА_8 на захист. Відповідно до ст. 197 КПК України при призначенні та проведенні експертизи обвинувачений має право заявляти клопотання про призначення нової або додаткової експертизи, які розглядаються у строк не більше трьох днів. Аналогічна ситуація, зазначає місцевий суд, і з судово-медичною експертизою, яка призначалась відносно ОСОБА_8 .

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 132 КПК України, оскільки є неконкретним. При ухваленні слідчим постанови про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого не дотримані положення ст. 64 КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі із врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого йому складу злочину. Тому мають місце істотні порушення ст. ст. 43, 43-1, 132, 142 КПК України, оскільки обвинувачений має право знати, в чому він обвинувачується. Відповідно до п. 19 постанови ПВСУ від 24.10.2003 року № 8 вищезазначені порушення є підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Вказує, що з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_8 також отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою та садна спинки носа. З пояснень ОСОБА_8 на досудовому слідстві і в судовому засіданні зазначені тілесні ушкодження йому завдав ОСОБА_6 . Наявність тілесних ушкоджень підтверджується висновком судмедексперта № 64 мд/426 від 31.07.2012 року.

Також слідчим під час досудового слідства по кримінальній справі не оглядалися речові докази по справі; взагалі не встановлено предмет, яким підсудний завдавав удари потерпілому ОСОБА_6 , а в матеріалах справи та в поясненнях підсудного, потерпілого і свідків є розбіжності щодо предмету, яким завдавалися удари (палка чи металевий прут). Слідчими не проведений слідчий експеримент з виїздом на місце події.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_6 та прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подали апеляції.

Потерпілий ОСОБА_6 в своїй апеляції просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду від 07.10.2016 року та направити кримінальну справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова суду ухвалена передчасно, без врахування усіх обставин справи та вимог процесуального закону, в порушення вимог ст. 281 КПК України 1960 року та постанови пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2. Суд першої інстанції не навів будь-якого обґрунтування неможливості усунення в судовому засіданні неповноти та неправильності слідства. В ході розгляду справи прокурором неодноразово заявлялись клопотання про надання доручень судом в порядку ст. 315-1 КПК України, однак судом вони були проігноровані. Вказує, що оскаржуване рішення порушує його права на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку.

Прокурор в апеляції просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду від 07.10.2016 року та направити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до Уманського міськрайонного суду для подальшого розгляду в іншому складі суду.

Указує, що необґрунтованими є твердження суду про те, що органом досудового розслідування при формулюванні обвинувачення у постанові про притягнення як обвинуваченого мав вказати, які ж конкретно дії вчинив обвинувачений на виконання об`єктивної сторони злочину; пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не відповідає вимогам ст. 132 КПК України, оскільки є неконкретним; при призначенні експертиз у кримінальній справі було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки він не був ознайомлений з постановою про призначення експертизи в момент її призначення.

Зазначає, що слідчим під час розслідування цієї кримінальної справи ОСОБА_8 було пред`явлене конкретне обвинувачення, яке відповідає вимогам ст. 132 КПК України. Крім того, в разі встановлення підстав для зміни обвинувачення, прокурор відповідно до ст. 277 КПК України вправі змінити пред`явлене особі обвинувачення до закінчення судового розгляду.

Вказує, що при ознайомленні ОСОБА_8 з постановою про призначення експертизи вже після її проведення, не було порушено його права на захист, оскільки останній як з постановою, так із висновком експерта ознайомлений в повному обсязі, про що слідчим складені відповідні протоколи. Навіть, якби в обвинуваченого виникли які-небудь клопотання з приводу проведення експертиз, він би міг зазначити про це у протоколах про ознайомлення як з експертизами, так і з матеріалами кримінальної справи.

Також, зазначає апелянт, суперечності щодо проведення слідчого експерименту та допиту свідків, а саме працівників міліції, які на момент розгляду справи в суді вже не працювали, можливо усунути шляхом надання судового доручення в порядку ст. 315-1 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляцію прокуратури з мотивів, які в ній наведені, просив її задовольнити. Також підтримав апеляцію потерпілого.

Потерпілий подав заяву про розгляд його апеляції без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, хоча був належно викликаний до суду телефонограмою.

Заслухавши доповідача, прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи, наведені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути скасована з наступних підстав.

Відповідно до ст. 365 КПК 1960 року, вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції. Якщо розгляд апеляції дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, щодо яких апеляції не надійшли, апеляційний суд зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно з п.п. 8, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК).

Зазначені вимоги закону місцевим судом не були дотриманні в повній мірі.

Суд першої інстанції, повертаючи матеріали кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, дав вказівку на ряд недоліків, а саме: пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є неконкретним та не відповідає вимогам ст. 132 КПК України; ОСОБА_8 також отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою та садна спинки носа, які йому завдав потерпілий ОСОБА_6 ; не встановлено предмет, яким підсудний завдавав удари потерпілому ОСОБА_6 ; слідчими не проведений слідчий експеримент з виїздом на місце події; ОСОБА_8 ознайомився з постановою про призначення експертизи вже після її проведення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції згідно з вимогами закону має дати оцінку висунутому особі обвинуваченню в тому вигляді, в якому воно підтримується стороною обвинувачення (прокурором та/чи потерпілим). Окремі із зазначених вище недоліків можуть бути усунуті в порядку доручень відповідно до вимог ст. 315-1 КПК України 1960 року.

Що ж стосується тих аспектів, які в ході судового розгляду усунути неможливо, суд першої інстанції не позбавлений права відкинути як недопустимі ті докази, які були здобуті з порушенням вимог закону, й ухвалити рішення, виходячи з сукупності інших належних і допустимих доказів.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не вичерпавши всіх можливостей до з`ясування обставин справи, передчасно ухвалив рішення про направлення справи на додаткове розслідування, в зв`язку з чим ухвала суду як незаконна підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 281, 362, 365, 366, 367, 374 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляції потерпілого ОСОБА_6 та прокурора задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2016 року скасувати, а матеріали кримінальної справи направити для розгляду в суд першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :