АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011245 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяна Балка, Диканського р-ну, Полтавської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання в м.Києві, раніше судимого :
-вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 19 січня 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

-вироком Королівського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2011 року за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
-вироком Королівського районного суду м.Житомира від 14 листопада 2012 року за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 27 травня 2016 року по відбуттю строку покарання;

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 527 грн. 76 коп. на користь держави.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вступив у злочинну змову із невстановленою слідством особою, з метою спільного відкритого викрадення чужого майна громадян.
Так, 08.09.2016 ркоу, приблизно о 23 год. 55 хвилин, проходячи по вул. Жилянській, 85 в м. Києві ОСОБА_7 , разом із невстановленою слідством особою помітили раніше невідомого їм ОСОБА_8 .. Саме у цей час у ОСОБА_5 та невстановленої слідством особи виник злочинний намір за допомогою насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинити відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підбіг до раніше невідомого ОСОБА_8 та почав наносити удари в область обличчя та тулуба, але ОСОБА_8 почав відбивати удари. В цей момент ззаду до ОСОБА_8 підійшла невстановлена слідством особа та зробила йому підсічку, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на асфальтне покриття. Після цього ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа продовжили бити ногами ОСОБА_8 по тілу. Коли ОСОБА_5 намагався забрати у ОСОБА_8 барсетку, останній міцно тримав її в руках та намагався завадити діям ОСОБА_5 та невстановленої слідством особи. Однак у подальшому, з метою уникнення фізичного насильства, ОСОБА_8 перестав чинити опір ОСОБА_5 і невстановленій слідством особі та віддав барсетку ОСОБА_5 , вартість якої складає 700 гривень, в якій знаходились мобільний телефон марки «Nokia Asha 302» IMEI НОМЕР_1 , сірого кольору, з сім-картою оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, з номером НОМЕР_2 , на рахунку якої було 70 гривень, мобільний телефон марки «Meizu M2 note», НОМЕР_3 , з сім-картою оператора «Київстар», вартістю 40 гривень, з номером НОМЕР_4 , на рахунку якої було 150 гривень, водійське посвідчення та студентський квиток на ім`я ОСОБА_8 , дві банківські картки «ПриватБанку», зв`язка з трьох ключів, дисконтна картка на знижку магазину «Мегамаркет», портмоне чорного кольору, вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 20 гривень, футляр з окулярами, вартість футляру складає 100 гривень, вартість окулярів складає 200 гривень.
Після зазначених дій ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Згідно висновку експета по товарознавчій експертизі № 565тв від 11.10.2016 р., ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia Asha 302» IMEI НОМЕР_1 сірого кольору, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 09.09. 2016 р. могла становити 300,00 грн., а ринкова вартість мобільного телефону марки «Meizu M2 note», НОМЕР_3 , станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 09.09. 2016 р. могла становити 2700,00 грн.
Всього ОСОБА_5 , спільно із невстановленою слідством особою, за попередньою змовою, із застосуванням насильства, яке не є небезпевним для життя і здоров`я, відкрито викрали у ОСОБА_8 його майно на загальну суму 4 425 грн..
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить застосувати щодо нього положення ст.69 КК України, призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, мотивуючи тим, що при призначенні покарання судом першої інстанції не достатньою мірою враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини у інкримінованому злочині, активне сприяння слідству у розкритті кримінального правопорушення, у вчиненому кається, відсутність цивільного позову.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_5 покарання.
Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК Україникваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за аналогічні злочини, задовільно характеризується за місцем відбування покарання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Також при призначенні ОСОБА_5 покарання судом враховано обставину, яка пом`якшує його покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, який будучи раніше судимий в тому числі за аналогічний злочин, знов вчинив умисне, тяжке, кваліфіковане кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_5 як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, - відсутні.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В даному випадку, суд призначив ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що при призначенні міри покарання не достатньою мірою враховано обставини, які пом`якшують покарання є безпідставними, констатуються обвинуваченим з формальних підстав та належно, повно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для зміни/скасуванню законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/797/2017
Категорія КК: ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1