Справа № 296/2849/17
УХВАЛА
Іменем України
11 квітня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 розглянув клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000074 від 24.05.2016, про тимчасовий доступ до речей і документів,-

встановив:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000074, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2015 року по 03.11.2016 ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими особами займались незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів на території Житомирської та Вінницької областей.

Вказані обставини попередньо кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч.2 ст. 307 КК України та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.10.2016 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

04.11.2016 слідчим, за погодженням прокурора у кримінальному провадженні відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

20.02.2017 слідчим, за погодженням прокурора у кримінальному провадженні відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Викладені факти, щодо незаконного придбання, перевезення та збуту наркотичних засобів підтверджуються матеріалами кримінального провадження та протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) заходів.

У ході досудового розслідування, достовірно встановлено, що передачу наркотичних засобів кур`єру ОСОБА_10 здійснює особисто також через так звані «закладки». Для перевезення наркотичних засобів і прекурсорів ОСОБА_10 використовує автомобіль марки ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_11 , однак автомобіль тривалий час перебував в його особистому користуванні.

Згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС вказаний транспортний засіб зареєстрований на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування, 25.10.2016 отримано дозвіл слідчого судді Корольовськоо районного суду м. Житомира на проведення обшуку автомобіля марки «ВАЗ 21703» н.з., НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 .

03.11.2016 у ході проведення обшуку вищевказаного автомобіля виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_2 , а також сам автомобіль «ВАЗ 21703» н.з., НОМЕР_1 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні допитано в якості свідка ОСОБА_11 , з показань якого встановлено, що він у червні 2016 році придбав у власність автомобіль марки ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , який час від часу давав у користування своєму знайомому ОСОБА_6 і який безпосередньо довгий час даним автомобілем користувався.

Слідство приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 використовував вищевказаний автомобіль, як знаряддя для вчинення злочинів пов`язнаних з незаконним обігом наркотичних засобів та прекурсорів.

Таким чином, автомобіль зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже існують достатні підстави вважати що він є доказом вчинення злочинів, а тому відповідно до ст. 98, 100 КПК України, слідчим винесено у кримінальному провадженні постанову про визнання речовим доказом - автомобіля марки ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/ або користування майном, щодо якого існує сукупність конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування , передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненням кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тощо.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи те, що вищевказаний транспортний засіб має значення у кримінальному провадженні речового доказу, оскільки використаний як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зокрема для перевезення наркотичних засобів, а тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження втрати знищення майна.

У зв`язку з чим, а тому необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, так як у слідства є підстави вважати, що його повернення володільцю може негативно відобразитись на подальшому проведенні досудового розслідування в інших кримінальних провадженнях та втраті доказової бази.

Заслухавши пояснення слідчого, розглянувши подані документи і матеріали всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання в суті, суд приходить до наступних висновків.

У залі суду слідчий та прокурор підтримали клопотання і просять його задовольнити.

Згідно положень частин 1 та 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При цьому слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України), а саме, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, є підстави дійти висновку про те, що незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно, може призвести до його зникнення або втрати, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, забезпеченню цивільного позову та конфіскації майна, а тому є необхідність задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 21703» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_11 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1