Провадження № 1-кс/742/117/17
Єдиний унікальний № 742/2987/16-к
У Х В А Л А
07 лютого 2017 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого та повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу по кримінальному провадженню №0001932, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України

в с т а н о в и в:
06 лютого 2017 року адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із відповідною скаргою, в якій зазначає, що 04.10.2016 року було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 та яким на даний час на законних підставах він здійснює оперативне користування та розпорядження, та яке по даний час не повернуто, у зв`язку з чим він, як особа, яка уповноважена на оперативне володіння, користування та розпорядження, безпідставно та незаконно обмежена у такому праві, незважаючи на численні звернення до слідчого про повернення такого, просить визнати дії слідчого ОСОБА_3 незаконними та повернути вказане свідоцтво, оскільки з питанням накладення арешту слідчий до суду не звертався і таке рішення судом не приймалося.
Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Оскільки від учасників процесуальної дії клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надійшло, тому фіксування судового процесу не проводиться та у відповідності до ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги, зазначені у скарзі та просив їх задовольнити, зважаючи на відсутність законних підстав для утримування тимчасово вилученого майна.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даної скарги та вказав, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження, порушене за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України. Зазначене ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено 04.10.2016 року та визнано речовим доказом по відповідному кримінальному провадженню, але з питанням накладення арешту він до суду не звертався.
Прокурор в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду вказаного клопотання був повідомлений належним чином, але його неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення учасників судового провадження та перевіривши надані матеріали, приходжу до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Прилуцького ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження №00001932, порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України. Підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні ще не встановлено і підозри йому не пред`явлено.
04.10.2016 року було вилучено автомобіль «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.10.2016 року накладено арешт на автомобіль марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було скасовано ухвалою слідчого судді 29.12.2016 року , а зазначений автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 . Що стосується іншого, тимчасово вилученого майна, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та таке майно ні власнику, ні особі , яка здійснювала оперативне управління та розпорядження на час його вилучення, повернуто не було. З клопотанням про арешт вищезазначеного майна, слідчий та прокурор до суду не звертались.
На даний час проведено експертизу, яка визначила відсутність ознак, які б вказували на внесення змін до первинного змісту у текст вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а сам бланк свідоцтва відповідає за своїми характеристиками аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу в Україні.
Зважаючи на вказані вище обставини, адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого із письмовою заявою про повернення тимчасово вилученого майна, проте у задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на визнання вказаного документу речовим доказом у кримінальному провадженні та вказівку на вирішення вказаного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Отже, при вирішенні подальшої долі вказаного майна, прокурором та слідчим мали застосовуватись положення ч. 5 ст.171 КПК України про обов`язок звернутись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Однак, всупереч вимогам КПК України, слідчий та прокурор тимчасово вилучене майно не повернули його власнику чи володільцю, до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не звернулися.
Таким чином, створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.
Тобто, у даному кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно було вжити всіх передбачених законом заходів щодо повернення тимчасово вилученого майна законному власнику/володільцю, або вирішити долю вилученого у відповідності до положень Глави 10 КПК України, однак, зазначені вимоги закону не виконані.
Згідно ст. 303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, скарга особи, у володінні якої перебуває тимчасово вилучене майно, на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та поверненні такого, підлягає задоволенню з наведених підстав.
Керуючись ст. ст. 169-173, 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого та повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001932 від 05.10.2016 року повернути особі, у володінні якої перебувало тимчасово вилучене майно ( ОСОБА_5 ), майно, яке було вилучене співробітниками Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя :