№ 202/19/17
№1-кп/202/102/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0002377 від 19.10.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., не працює, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 06.11.2003 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі. 21.05.2004 р. звільнений по відбуттю строку покарання;

- 10.12.2004 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 03.05.2006 р. звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 4 дні;

- 17.11.2006 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 16.09.2009 р. звільнений по відбуттю строку покарання;

- 30.07.2010 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки;

- 07.06.2011 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбутий строк 6 місяці позбавлення волі за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпро від 30.07.2010 року до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 24.09.2014 р. звільнений по відбуттю строку покарання;

- 24.12.2015 р. Зачепилівським районним судом Харківської області, за ч. 1 ст. 395 КК України до 3 місяців арешту.

обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року, більш точної дати встановити не надалось можливим, у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 знаходився за місцем тимчасового мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , де побачив під ліжком предмет, зовні схожий на корпус гранати РГД-5, що містить вибухову речовину.

В цей момент у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , у вказаний час, продовжуючи перебувати у вказаному місці, взяв предмет, що є корпусною ручною осколковою наступальною гранатою РГД-5, тим самим незаконно придбав та в подальшому почав зберігати бойовий припас, який поклав в належну останньому сумку, що знаходилась у вказаній квартирі, без передбаченого на те законом дозволу до 18.10.2016.

Після чого, ОСОБА_4 , 18.10.2016 р., у невстановлений слідством час, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно, взяв з із вищезазначеної сумки бойовий припас, а саме корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5 промислового виготовлення, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, у вказаний час, незаконно зберігаючи при собі раніше незаконно придбаний бойовий припас вийшов з квартири АДРЕСА_2 та почав носити його в кишені одягненої на ньому куртки пересуваючись вулицям м. Дніпро без передбаченого законом дозволу, який в подальшому підірвав.

Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_4 , 19 жовтня 2016 року, близько 06 години, проходив біля будинку АДРЕСА_3 , незаконно зберігаючи при собі в кишені одягненої на ньому в той момент куртки, корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, що відноситься до категорії бойових припасів, де побачив біля під`їзду №5 вказаного будинку автомобіль марки «Субару Трібека» д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та яким користується ОСОБА_6 , з яким у ОСОБА_4 раніше виникли неприязні стосунки.

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та в зазначений час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою залякування гр. ОСОБА_6 , у зв`язку з неприязними стосунками з останнім, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, дістав із кишені одягненої на ньому куртки корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, висмикнув з неї запобіжне кільце та жбурнув у бік автомобілю марки «Субару Трібека» д/н НОМЕР_1 який на праві власності належить ОСОБА_5 та яким користується ОСОБА_6 . В цей момент стався вибух корпусної ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, в результаті чого було пошкоджено зазначений автомобіль, який належить ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що дійсно знайшов у знайомої гранату, яку почав зберігати при собі. В подальшому 19.10.2016 р. він проходив біля будинку мешкання ОСОБА_6 та вирішив підірвати гранату з метою порушення громадського порядку для того щоб в подальшому залякати ОСОБА_6 . Умислу наносити шкоду автомобілю потерпілої він не мав та коли дізнався про пошкодження сам зізнався в злочині.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у незаконному, носінні, зберіганні та придбані бойових припасів, без передбаченого законом дозволу вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Також дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, має на утримання малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст.66 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 за вчинені злочини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкцій статей. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 20 жовтня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 20.10.2016 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази по справі:

- магнітний збір з воронки вибуху та навколишнього середовища, скобу від запалу УЗРГМ, ґрунт з воронки вибуху,контрольний зразок ґрунту, чоловіча куртка, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung SGH- Х630» імей: НОМЕР_2 , сім карта оператора «ПРАТ Київстар» № НОМЕР_3 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_4 ;

- інформація з телефону Айфон, який належить ОСОБА_6 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження у прокурора зберігати в матеріалах кримінального провадження у прокурора.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-397 від 19.10.2016 р. та судової експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу № 1/5.1/3172 від 19.12.2016 р. у загальному розмірі 1408,16 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1