АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/146/17 Справа № 711/1454/17 Категорія: ст. ст. 181, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці з 24.02.2017 року по 24.04.2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 22.02.2017 року звернувся до слідчого судді Придніпровськоо районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці відносно ОСОБА_7 . Клопотання погоджено прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ще троє невстановлених під час досудового розслідування осіб, стосовно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, діючи у групі, узгоджено, маючи єдину мету, спрямовану на завдання тілесних ушкоджень, 29.12.2016 близько 00.25 год. умисно спричинили ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 29.12.2016 близько 00.25 год., перебуваючи біля автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , на території автомобільної парковки, яка знаходиться поруч з готельно-розважальним комплексом «Влада», що розташований по вул. Оборонній, 13 у м. Черкаси, побачивши як ОСОБА_12 завдав ОСОБА_13 удар правою рукою в область голови, а ОСОБА_11 , обійшовши останнього ззаду, завдав ОСОБА_13 близько п`яти ударів кулаками в потиличну частину голови, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою завдання тілесних ушкоджень, маючи умисел на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, підбіг разом з ще трьома невстановленими під час досудового розслідування особами, які збили ОСОБА_13 з ніг, внаслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та троє вищевказаних осіб почали завдавати йому сукупність ударів руками і ногами в область голови, верхніх кінцівок і різних частинах тулуба.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще трьох невстановлених під час досудового розслідування осіб ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми голови з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості, крововиливи під мозкові оболонки без стиснення головного мозку, садна обличчя, рану лівої вушної раковини, крововиливу повік лівого ока, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/268 від 15.02.2017 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садна лівого плеча та правої кисті, які відповідно до вказаного висновку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 21.02.2017 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці з 24.02.2017 року по 24.04.2017 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до органу розслідування чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду мотивована тим, що, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, саме домашній арешт як запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування та суду, адже останнім вчинено злочин середньої тяжкості, за який передбачено реальне позбавлення волі; впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні шляхом залякування, підкупу з метою відмови від дачі показань або їх зміни в силу набутих ним особистих зв`язків, а також опосередковано, враховуючи те, що він перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_11 , який являється працівником правоохоронного органу, або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення спроб покинути територію України, чи відбути для проходження служби до зони проведення антитерористичної операції. Також встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, будучи звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів), що свідчить про те, що він не тільки не утримує дітей, а й ухиляється від їх утримання.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2017 року та постановити нову, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання.

В якості мотивів своєї апеляційної скарги вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що слідчим суддею не надано жодного доказу, на підставі яких відповідно до положень ст. 194 КПК України суд мав можливість встановити обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки справа розслідується і за ст. 125 КК України; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказують слідчий, прокурор.

Зазначає, що описані у клопотанні слідчим міркування є припущеннями, жодним із наданих стороні захисту та суду доказів не підтверджуються, посилання на такі докази та підтвердження ними наявності ризиків слідчим не здійснюється.

Крім того, судом не надано оцінки тим обставинам, що клопотання слідчого не відповідає вимогам до цього процесуального документу, визначеним ст. 184 КПК України, а саме не містить: викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення; не містить обставин вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 , обставин та кількості нібито завданих ним ударів; тілесних ушкоджень нібито отриманих внаслідок завдання таких ударів та характеру таких ушкоджень; викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов до висновку про наявність одного або кількох ризиків і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладанні на підозрюваного конкретних обов`язків.

Крім цього, слідчий суддя не надав оцінки тим обставинам, що суду на підтвердження обґрунтованості клопотання із двох томів кримінального провадження надано вибірково відібрані матеріали кримінального провадження, й слідчий не вважає за необхідне допитати в суді свідків, які б могли підтвердити вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину чи наявність ризиків.

Зокрема, свідки сторони обвинувачення, показання яких подано суду в якості доказів обґрунтованості підозри, є зацікавленими особами, рідними та близькими потерпілого. Показань інших свідків події органом досудового розслідування не надано. При цьому показання свідків у багатьох обставинах різняться, а конкретне зазначення розбіжностей у показаннях з боку сторони захисту на даній стадії процесу недопустиме, оскільки може зашкодити правам підозрюваних. Ці обставини будуть висвітлені при розгляді обвинувального акту у суді. Також вказує, що в обстановці, яка склалася, відбувався самозахист від протиправних дій заявника у провадженні.

Надані в якості доказів протоколи пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками, протоколи допитів в частині впізнання осіб, зазначає апелянт, складені з грубими порушеннями вимог ст. 228 КПК України. Вказує, що стороною захисту від суду та сторони обвинувачення приховується беззаперечний доказ - відеозапис події, а жоден із наданих стороною обвинувачення документів - доказів не визнається стороною захисту як допустимий доказ, тому є вагомі підстави для ретельної їх перевірки судом та визнання недопустимими доказами. Також судом взагалі не надано оцінку відсутності у клопотанні обставини, визначених ст. 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Крім того, при вирішенні клопотання слідчим суддею не враховано та частково відхилено аргументи, які підтверджують відомості щодо особи ОСОБА_7 : постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , де він проживає у громадському шлюбі зі своєю дружиною ОСОБА_14 , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та трирічним сином ОСОБА_15 ; має фах слюсаря з ремонту автомобілів, працює за строковими цивільно-правовими угодами; є єдиним годувальником сім`ї; сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Всі надані документи та пояснення ОСОБА_7 стосовно сімейного стану, виховання дітей судом першої інстанції відхилені лише з тих підстав, що він не перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки наданим стороною обвинувачення документам стосовно аліментів, які сплачує ОСОБА_7 на утримання дитини; обов`язку останнього виконувати відповідне рішення суду; наслідкам, які настануть у випадку неможливості отримання доходів ОСОБА_7 для двох дітей та двох родин. Водночас, судом не надано оцінки тим обставинам, що розслідування провадження завершено, всі обставини з`ясовані, процесуальні рішення ухвалені. Водночас 21.02.2017 ОСОБА_7 вручено повістку для прибуття на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання не роз`яснено підозрюваному його права, визначені ст. 193 КПК України, що позбавило останнього можливості скористатись цими правами, зокрема право досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора; заявляти клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник апеляційну скаргу останнього підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, підозрюваного, захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

До підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою..

Колегія суддів вбачає, що вказані вище вимоги закону були в цілому дотримані слідчим суддею за винятком обставин щодо визначення часу перебування особи під домашнім арештом.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано визначив, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за вчинення якого передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що реально існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя обґрунтовано визнав слушними доводи слідчого і прокурора про наявність цих ризиків, виходячи з встановлених у ході судового розгляду особистих зв`язків підозрюваного, а також виходячи з характеру вчиненого злочину, який вказує на насильницький характер інкримінованого злочину.

Крім того, колегія суддів вважає, що питання надання оцінки протоколам пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками, протоколам допитів в частині впізнання осіб в даному кримінальному провадженні, які складені з грубими порушеннями вимог ст. 228 КПК України, та іншим наданим стороною обвинувачення документів з точки зору належності та допустимості, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, є неможливим на даній стадії провадження.

Обов`язковими додатками до клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно ч. 3 ст. 184 КПК України є копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а факультативним - перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу. Тому доводи апелянта про те, що слідчий не вважає за необхідне допитати свідків, колегія суддів не вбачає обґрунтованими, оскільки таких допит може бути здійснений, якщо слідчий, прокурор вважатиме за необхідне допитати свідків щодо запобіжного заходу. Також законодавець вказує на необхідність надання до клопотання про застосування запобіжного заходу не всіх матеріалів кримінального провадження, а лише матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування такого заходу.

Також, колегія суддів відхиляє посилання захисника на те, що справа розслідується й за ст. 125 КК України, оскільки згідно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке міститься в матеріалах клопотання, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (а.с. 28-29).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як домашній арешт строком на 2 місяці до 24 квітня 2017 року зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних, однак вважає, що визначений цілодобовий характер цього арешту не в повній мірі відповідає обставинам, які характеризують особу підозрюваного.

Згідно з даними матеріалів провадження перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_18 (а.с. 47), й вони мають малолітню доньку (а.с. 48). Крім цього, підозрюваний пояснив, що він неофіційно працює автослюсарем й має заробляти кошти на утримання своєї цивільної дружини та спільних дітей.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що цілодобовий характер домашнього арешту не є достатньо виправданим з точки зору позбавлення можливостей підозрюваного ефективно піклуватися про близьких осіб.

Тому, керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 396, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 скасувати в частині визначення цілодобового характеру обраного йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою заборонити ОСОБА_7 в ході домашнього арешту залишати своє житло у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хвилин наступного дня.

В решті ухвалу слідчого судді місцевого суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :