АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/49/17 Справа № 698/103/16-к Категорія: ч. 1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, яким

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Скородистик Чорнобаївського району, Черкаської області, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, студент 1 курсу Лисянськогопрофесійно-аграрного ліцею, неодружений, постраждалий від аварії на ЧАЕС, виховуюється в сімї піклувальника ОСОБА_8

визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 185 КК України.

На підставі ст.105 КК України звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передано його під нагляд піклувальника ОСОБА_8 строком на 1 рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 491,04 грн.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 будучи неповнолітнім, 29.10.2015 року близько 10 год. 00 хв., в смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, перебуваючи в роздягальні Єрківської загально-освітньої школи, яка розташована по вул. Свердлова, 4, скориставшись відсутністю власника, умисно, з корисливою метою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з рюкзака, який належить ОСОБА_12 , 2003 р.н., таємно викрав: мобільний телефон марки «Lenovo-A536» в корпусі чорного кольору - 1 шт. вартістю 1387 грн. 10 коп.; сім-карту мобільного оператора «Київстар» - 1 шт. вартістю 20 грн.; карту пам`яті на 32 Гб «МікроСД» - 1 шт. вартістю 274 грн. 14 коп.; чохол до мобільного телефону - 1 шт. вартістю 120 грн. 33 коп., які на праві особистої власності належать ОСОБА_12 , а всього викрав індивідуального майна на загальну суму 1801,57 грн. 57, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Катеринопільського районного суду від 23.06.2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання. Визнати неповнолітнього ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. На підставі ст. 105 КК України звільнити від призначеного йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт застосувавши до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його законного представника, захисника, які не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.349 КПК України, яким суд дав належну оцінку і які не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає обвинувачений покаранню, а також яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

Відповідно до ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_7 не врахував зазначений вище закон України про кримінальну відповідальність і як наслідок в порушення вищевказаних норм взагалі не призначив покарання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно до вимог ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів, у відповідності із вимогами ст.103, 105 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається в «Лисянському професійному аграрному ліцеї», має посередню характеристику за місцем навчання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, в зв`язку з позбавленням його батьків батьківських прав, виховується в сімї піклувальника ОСОБА_8 , яка є його бабусею.

В якості обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 та відсутність обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.185 КК України 80 годин громадських робіт. Враховуючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся та враховуючи подальшу бездоганну поведінку, колегія суддів вважає, що на підставі ст.105 КК України неповнолітнього ОСОБА_7 можливо звільнити від призначеного йому покарання у виді 80 годин громадських робіт та на підставі ч.2 ст.105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з винесенням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, п.3 ч.1 ст.409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, відносно ОСОБА_13 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_14 покарання за ч.1 ст.185 КК України 80 годин громадських робіт.

На підставі ст.105 КК України неповнолітнього ОСОБА_7 звільнити від призначеного йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_13 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

В решті вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, відносно ОСОБА_13 - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :