Провадження №1-кп/523/292/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, так як обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, крім того, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька пенсіонера, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою : АДРЕСА_1 , позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я, а саме є інвалідом другої групи безстроково, страждає хронічним вірусним гепатитом. За час перебування в умовах ОУВП стан здоров`я його значно погіршився.
Прокурор просив у задоволенні клопотання захисника відмовити та міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 який обвинувачується в скоєнні ряду злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, продовжити, посилаючись на те що ризики передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України існують на теперішній час, судовий розгляд не закінчений, обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків та потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 , законний представник ОСОБА_8 , підтримали клопотання захисника.
Дослідивши складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт, отримавши клопотання захисника про зміну раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, за відсутності інших клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена не виконає покладені на неї процесуальні обов`язки, а також для запобігання її спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або

спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з досліджених матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_4 , раніше не судимий та обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести.

Водночас, відповідно до пунктів 1, 3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Стосовно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 22.09.2016 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На протязі наступного судового розгляду даного провадження судом застосовувався та продовжувався строк дії відповідного запобіжного заходу чотири рази : 18.11.2016 року, 20.12.2016 року, 08.02.2017 року, 30.03.2017 року .

Суд констатує, що в силу об`єктивних причин судовий розгляд даного провадження не закінчений.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 7 листопада 2013 року у справі «Геращенко проти України» суд констатував, серед іншого, порушення підпункту «с» пункту 1, пунктів 3 та 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у зв`язку з надмірною тривалістю досудового ув`язнення заявника та позбавленням його можливості адекватного судового перегляду законності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з отриманих в суді даних про ОСОБА_4 він є не судимим, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся у вчиненому, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька пенсіонера, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою : АДРЕСА_1 , позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я, а саме є інвалідом другої групи безстроково, страждає хронічним вірусним гепатитом. За час перебування в умовах ОУВП стан здоров`я його значно погіршився.
При сукупності вищенаведених обставин слід дійти висновку, що подальше тримання ОСОБА_4 під вартою буде фактичним відбуванням обвинуваченим покарання за злочини, за які він ще не засуджений, що є неприпустимим, оскільки відносно обвинуваченого повинен дотримуватись принцип свободи.

Доводи прокурора про можливе ухилення ОСОБА_4 від суду, продовження злочинної діяльності, вплив на свідків чи інше перешкоджання судовому розгляду даного кримінального провадження, на думку суду, є недостатніми для продовження утримання обвинуваченого під вартою - через сплив значного періоду часу, а також відсутністю конкретних доказів про реальне існування таких ризиків.

Для забезпечення подальшої належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає достатнім змінити раніше обраний до ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який - у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,49, 314-316, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зміну раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, задовольнити.
Змінити застосований стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який застосувати строком на два місяці, тобто до 22.07.2017 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_4 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21 години до 7 години ранку наступної доби.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому розгляді.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти в залі суду.

Виконання ухвали доручити Суворовському ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточне прийняте в кримінальному провадженні судове рішення.

Головуючий суддя :