У Х В А Л А
09 березня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001335 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не працює, не одруженого, не має зареєстрованого місця проживання, на час затримання фактично проживав у АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Первомайського районного суду Харківської області від 18.06.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 2) вироком Первомайського районного суду Харківської області від 26.11.2011 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнився 02.09.2015 року за відбуттям строку покарання,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта від 30.01.2017 року ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням у житло, вчиненому повторно.

Учасники судового провадження висловили думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У зв`язку з відсутністю клопотань сторін судового провадження питання щодо доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь не вирішувалося.

Виконані вимоги ч. 2 ст. 315 КПК України.

Наявні підстави для закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не зменшилися ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу, а закінчення судового провадження в межах строку тримання під вартою є неможливим.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечували.

Крім того, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід, мотивуючи відомостями щодо поведінки обвинуваченого, який визнав свою винуватість та сприяв досудовому розслідуванню, має міцні соціальні зв`язки в місці проживання.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 на строк до 20.03.2017 року.

Враховуючи, що до спливу зазначеного строку запобіжного заходу, а саме тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, належить вирішити клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою.

Під час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 КПК України, або змінилися обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою до провадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п. 265, 266 рішення ЄСПЛ від 26 червня 2013 року, у справі "Тимошенко проти України", (Заява № 49872/11), для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, самого факту, що цей захід застосовується згідно з національним законодавством, що відповідає вищезазначеним стандартам, ще недостатньо - він також повинен бути необхідним за даних обставин (див. рішення у справах «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року, та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, пп. 27-28, від 14 жовтня 2010 року).

Насамкінець, обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи - незалежно від того, наскільки коротким він є - повинно бути переконливо доведено державними органами (див. рішення у справах «Белчев проти Болгарії» (Belchev v. Bulgaria), заява № 39270/98, п. 82, від 8 квітня 2004 року, та «Кастравет проти Молдови» (Castravet v. Moldova), заява № 23393/05, п. 33, від 13 березня 2007 року).

Зі змісту ухвали про застосування запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання, на військовому обліку не перебуває, має непогашені судимості за умисні злочини, під час досудового розслідування не являвся на виклик слідчого, що дало підстави для висновку щодо наявності ризиків ухилення від досудового розслідування та суду.

На час підготовчого судового засідання зазначені ризики не зменшилися.

Крім того, відомості про непогашені судимості та відбування покарання у виді позбавлення волі, вказують на наявність ризиків вчинення нових злочинів та невиконання процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не ґрунтуються на відповідних доказах.

І навпаки, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 слідує, що він проживав на зйомній квартирі один, а належне йому житло було відчужене під час його перебування у місцях позбавлення волі. Будь-яких даних про те, що за ним зберігається право на проживання у вказаній квартирі, немає.

За таких обставин, належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та задовольнити клопотання сторони обвинувачення і продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на його винятковість, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) на строк до 07 травня 2017 року.

Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі суду на 12:00 годину 06.04.2017 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника, свідків зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: