АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кс/774/1436/17 Справа № 01-49/10 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_7 про відновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання: - за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі; - за п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Дніпропетровській області судові витрати по справі за проведення експертиз в загальній сумі 1821,36 грн.
03 квітня 2017 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_7 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.10.2010 року до довічного позбавлення волі, про відновлення йому пропущеного строку на касаційне оскарження вищезазначеного вироку.
В обґрунтування пропуску строку зазначає про те, що на його думку захисник ОСОБА_8 мав допомогти у складання касаційної скарги. Однак, оскільки таких дій зі сторони захисника не було вчинено, ОСОБА_7 пропустив процесуальний строк подання скарги в суд касаційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, позицію засудженого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи клопотання ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання засудженого, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 386 КПК України (в ред. 1960 року) касаційні скарги і подання на судові рішення, зазначені у частині першій статті 383 КПК України, в тому числі, вироки, ухвали і постанови апеляційного суду, постановлені ним як судом першої інстанції, можуть бути подані протягом одного місяця з моменту проголошення вироку чи оголошення ухвали або постанови, які оскаржуються, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку чи постанови. У разі подачі скарги чи подання з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга чи подання постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, копія вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року вручена засудженому ОСОБА_7 19.10.2010 року, про що свідчить розписка з його особистим підписом (т. 3, а.с. 53).

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили від 10.12.2010 року вищезазначений вирок апеляційного суду набрав законної сили 19 листопада 2010 року, оскільки апеляційні скарги на цей вирок, в тому числі засудженим, не подавалися (т. 3, а.с. 55, 56).

Колегія суддів зазначає, що раніше, а саме 08.10.2013 року, 18.07.2016 року засуджений ОСОБА_7 звертався до апеляційного суду з касаційними скаргами та клопотаннями про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року у зв`язку з хворобою та на підставі того, що на його думку захисником адвокатом ОСОБА_8 буде складена у строки, передбачені КПК, касаційна скарга. Зазначені клопотання апеляційний суд розглянув по суті та ухвалами від 24 грудня 2013 року (т. 3, а.с. 127-129) та 22 серпня 2016 року (т. 3 а.с. 156-157) відмовив у їх задоволенні, а касаційну скаргу засудженого визнав такою, що не підлягає розгляду.

Серед іншого колегіями суддів встановлено, що немає ніяких даних про наявність у ОСОБА_7 якогось захворювання у період з 19 жовтня 2010 року по лютий 2012 року, які перешкоджали йому подати касаційну скаргу на вирок у встановлений законом строк та не встановлено й інших об`єктивних причин пропуску ним строку на оскарження вироку. Вищезазначені ухвали апеляційного суду засуджений не оскаржував, у зв`язку з чим він реалізував своє право на перегляд вироку щодо нього.

Однак, незважаючи на це, засуджений ОСОБА_7 звернувся з аналогічною заявою про відновлення строку на касаційне оскарження вироку щодо нього та касаційною скаргою від 16.03.2017 року, які надійшли з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 03.04.2017 року до суду апеляційної інстанції, вдруге, мотивуючи її такими ж доводами, як і клопотання від 18.07.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що захисник ОСОБА_9 у своїй заяві від 22.06.2017 року повідомив апеляційний суд про те, що він дійсно приймав участь в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 в якості його захисника на підставі договору про надання адвокатських послуг в період досудового розслідування та при розгляді справи в суді першої інстанції. Його повноваження як захисника закінчились 01.10.2010 року у зв`язку з винесенням ОСОБА_7 вироку та останній не уповноважував його оскаржувати винесений йому вирок (т. 3 а.с. 232).

Разом з тим, зазначаючи у клопотанні про неможливість подання касаційної скарги з огляду на необхідність допомоги захисника, суд зауважує, що ОСОБА_7 18.09.2013 року самостійно склав та подав на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області заяву про перегляд судового рішення щодо нього за нововиявленими обставинами (т. 3, а.с. 93). Крім того, 25.09.2013 року засудженим самостійно подана заява про відновлення строку на касаційне оскарження вироку щодо нього разом з касаційною скаргою (т. 3, а.с. 109-114).

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Встановивши, що всі доводи, викладені у клопотанні ОСОБА_7 , вже були предметом судового дослідження, не знайшли свого підтвердження і щодо них прийнято рішення по суті, з метою запобігання зловживанню засудженим своїм правом, доводи засудженого ОСОБА_7 не може розцінюватись колегією суддів як поважна причина пропуску строку касаційне оскарження вироку суду та бути підставою для його поновлення, у зв`язку з чим вони є необґрунтованими, а клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 353, 386 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року відмовити, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 визнати такою, що не підлягає розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: