В И Р О К
іменем України
"28" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0016052 від 21.11.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, холостого, не працює, з повного загальною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_6 21.11.2016 року о 13:45 годині перебував у будівельному гіпермаркеті «Епіцентр», що належить ТОВ «Епіцентр К» та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме продовольчих товарів, що перебувають у продажу, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії є таємними для персоналу гіпермаркету і покупців магазину, взяв з полиці чоловічий станок для гоління марки «Gillette Fusion ProGlide Power Flexball», закупівельною вартістю 311,05 гривень, що належить ТОВ «Епіцентр К», який відразу ж помістив до лівої внутрішньої кишені куртки, у яку був вдягнений.

Після цього, ОСОБА_6 , не сплативши грошові кошти за викрадений чоловічий станок для гоління марки «Gillette Fusion ProGlide Power Flexball, пройшов касову зону та направився до виходу із гіпермаркету «Епіцентр», однак, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони при виході з даного магазину.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки свій злочинний умисел він до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від волі винного.

28 листопада 2016 року у даному кримінальному провадженні між підозрюваним ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_4 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою підозрюваний та представник потерпілого за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої потерпілому, та відмову його від цивільного позову, у зв`язку з поверненням викраденого майна, при цьому підозрюваний ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке підозрюваний ОСОБА_6 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та отримана згода підозрюваного на призначення йому такого покарання.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та представнику потерпілого.

Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між підозрюваним та представником потерпілого дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.

Обвинувачений ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними 28.11.2016 року, та призначити обвинуваченому, узгоджену між ними, міру покарання. При цьому представник потерпілого підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст, укладеної з представником потерпілого, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, представник потерпілого, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від волі винного, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та визнання своєї вини. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_6 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись вимогами ст.ст. 314, 369, 373-376, 394, 469, 473 - 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 28 листопада 2016 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/1090/16, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0016052 від 21.11.2016 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_6 та представником потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 28.11.2016 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Речовий доказ: чоловічий станок для гоління марки «Gillette Fusion ProGlide Power Flexball», що переданий на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 , повернути у власність ТОВ «Епіцентр К».

Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурору.

Суддя: