Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/166/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника- адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000187 від 13 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, що не працює, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 квітня 2009 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст..70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 18 листопада 2010 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 25 липня 2014 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.277, ст..70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців; за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України, ОСОБА_8 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_8 , за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2014 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування ОСОБА_8 покарання, призначеного за даними вироком, зараховано строк його попереднього ув`язнення, а саме з 24 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_8 за те, що він 02 квітня 2016 року близько 15 години 00 хвилин, прийшов до свого знайомого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя квартири АДРЕСА_2 . Зайшовши через незачинені вхідні двері до вищевказаного приміщення помітив, що господар володіння по місцю проживання відсутній та у кімнаті на столі виявив картку "Експрес-Банку" № 034418733, належну ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, з метою в послідуючому викрасти з вказаної картки гроші, діючи умисно та цілеспрямовано, таємно від господаря та інших осіб шляхом вільного доступу, викрав картку "Експрес-Банку" №034418733, що являється офіційним документом, так як зберігає важливу для потерпілого інформацію.

Крім того, ОСОБА_8 03 квітня 2016 року близько 11 години 31 хвилини, продовжуючи свою злочинну діяльність, попередньо викравши картку "Експрес-Банку" № НОМЕР_1 належну ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи індивідуальний PIN - код викраденої ним картки, таємно, повторно викрав з її рахунку шляхом зняття з банкомату "Експрес-Банку" № 234881484, який розташований по вул. Вокзальній 15, в м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, кошти в загальній сумі 500,00 грн, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_9 на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_8 03 квітня 2016 року о 22 годині 43 хвилини, продовжуючи свою злочинну діяльність, попередньо викравши картку "Експрес-Банку" №034418733, належну ОСОБА_10 , з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих, мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи індивідуальний PIN - код викраденої ним картки, таємно, повторно викрав з її рахунку, шляхом зняття з банкомату "Експрес-Банку" 234881484, який розташований по вул. Вокзальній, 15, в м. Помічна Добровеличківського району, Кіровоградській області, кошти в загальній сумі 310,00 грн., розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_9 на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 або ст.75 КК України, вказуючи на те, що суд не врахував наявність пом`якшуючих обставин, а саме визнання ним своєї вини, щире розкаяння, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, а також стан його здоров`я, оскільки він страждає від тяжкої хронічної хвороби і потребує постійного лікування.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст. 185 України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення, привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в апеляційній скарзі самим обвинуваченим не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст. 185 КК України, який таємно заволодів карткою «Експрес-Банку» потерпілого ОСОБА_9 , викравши з рахунку картки шляхом зняття з банкомату кошти в сумі 810 грн., якими розпорядився на свій власний розсуд, для задоволення власних потреб.

Як пояснив ОСОБА_8 ,під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до невеликої та середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи, є сиротою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, а також те, що вчинив злочин під час іспитового строку.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання суд визнав його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставини,які обтяжують ОСОБА_8 покарання судом не встановлено.

В даному випадку, обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_8 , як на підставу для призначення йому більш м`якого покарання, а саме визнання вини, розкаяння та сприяння слідству у розкритті злочину, судом першої інстанції враховано, про що зазначено в оскаржуваному вироку.
Даних про наявність у ОСОБА_8 тяжкої хвороби, матеріали кримінального провадження не містять, не представлено їх і під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, при бажанні ОСОБА_8 не позбавлений можливості звернутися сам або через свого захисника до начальника Кіровоградського СІЗО або прокурора, який здійснює нагляд з відповідною заявою або скаргою щодо ненадання або неналежного надання йому невідкладної медичної допомоги в місцях переднього ув`язнення.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки, ОСОБА_8 будучи звільнений від відбування покарання, призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2014 року вчинив дані кримінальні правопорушення під час іспитового строку, то призначене ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі,на думку колегії суддів є законним та справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та призначення йому менш суворого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року в кримінальному провадженні № 0000187 від 13 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ ( підписи):

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .