Справа № 536/82/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 23 жовтня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання та просив продовжити захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що судове провадження не завершене, а строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується посилаючись, що заявлені ризики, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_7 у вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді тримання під вартою покладалася на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження суд вважає, що обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі «Гаркавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Отже, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Зважаючи на викладене суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу враховуючи, що продовжують існувати ризики, враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу, те що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; мотиви, за яких вчинені дії, що ставляться їй у провину, а також її моральні якості та репутація, враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу: не має сім`ї, постійного місця проживання, тривалий час не займається суспільно-корисною працею.

Отже, за сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та її належну поведінку, попередити вчинення нею нових злочинів.

Так як дане кримінальне провадження стосується підозри у насильницьких злочинах, суд, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою обвинуваченої і керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 177, 178, 183, 197, 205, 315 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Запобіжний захід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою залишити без змін та продовжити його на строк до шістдесяти днів, з 20 червня 2017 року по 19 серпня 2017 року включно і утримувати її у Полтавській установі виконання покарань (№ 23) Північно-Східного управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2