судового засідання
17.03.2017 Франківський районний суд м. Львова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, непрацюючоого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 29 серпня 2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.152, п. п. 9, 10 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

Сторона обвинувачення - прокурор
Прокуратури Львівської області
ОСОБА_6
Сторона захисту - адвокат
ОСОБА_7

Представник потерпілої сторони
ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_5 , даними своїми умисними діями вчинив викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.357 КК України.
Також, згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що у цей же день та в межах вказаного часу, після вчинення викрадення банківської картки у ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у зазначеному вище місці, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу, маючи умисел на зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , використовуючи її безпорадний стан, а саме сильне алкогольне сп`яніння, застосовуючи при цьому свою переважаючу фізичну силу, з метою подолання опору ОСОБА_9 , повалив її на землю, після чого, всупереч волі останньої, вступив із нею в статеві зносини природнім способом, тобто зґвалтував ОСОБА_9 .
Відтак, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з метою приховання раніше вчинених ним злочинів, а саме зґвалтування ОСОБА_9 та викрадення у неї банківської картки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої, розпочав здушувати пальцями своїх рук шию ОСОБА_9 , від чого та втратила свідомість. Продовжуючи задумане та використовуючи невстановлений предмет, ОСОБА_5 розпочав вводити його в піхву та анальний отвір потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №22/2016 від 18.02.2016, у потерпілої виявлено рвану рану в ділянці промежини заднього проходу, піхви, розрив круглої зв`язки матки, розрив в ділянці прямо кишково-маткової заглибини, розрив шийки матки, стінки піхви, зовнішнього стискача ануса, розрив лівої маткової труби з оточуючими крововиливами навколо розривів, які в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що привели до травматичного шоку і смерті ОСОБА_9 .
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_5 даними своїми умисними діями вчинив зґвалтування, а саме, статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, що спричинило особливо тяжкі наслідки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України, а також умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, поєднане із зґвалтуванням та з метою приховати інший злочин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п. п. 9, 10 ч. 2 ст.115 КК України.
Продовжуючи свій злочинний умисел, на заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на банківському рахунку, відкритому в ПАТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_9 , 11 січня 2016 року о 20 год. 52 хв., продовжуючи перебувати в стані алкогольного сп`яніння уже за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи вищевказану викрадену у ОСОБА_9 банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» №8884 повторно, таємно викрав із банківського рахунку грошові кошти в сумі 1000 гривень, а об 21 год. 06 хв. повторно зняв ще 40 грн., завдавши потерпілій майнової шкоди на суму 1040 грн.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор дані дії ОСОБА_5 кваліфікують як самостійні злочини, і як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувальний акт на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває, у зв`язку із визначенням підсудності відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року.
В судовому засіданні від 26 вересня 2016 року, серед питань, передбачених ст. 314 316 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке судом задоволено ( т. 1 ас. 73 -74, 82 85).
Судом також встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , був обраний 28 квітня 2016 року та закінчився 20 вересня 2016 року після чергових продовжень, в останнє відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова ( т. 1 ас. 73 74).
26 вересня 2016 року, уже судом Франківського районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який відповідно до ухвал Франківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року та від 20 січня 2017 року продовжено до 17 березня 2017 року.
Отже строк тримання під вартою, який обирався та продовжувався судом обвинуваченому ОСОБА_5 закінчується 17 березня 2017 року.
В черговому судовому засіданні серед інших питань, постало питання щодо запобіжного заходу, у зв`язку з чим, прокурор клопоче про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , мотивуючи тим, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, і надалі не зменшилися.
Адвокат в судовому засіданні з позицією прокурора не погодився, та як і раніше, просить суд звернути увагу на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суттєво знизились.
Обвинувачений в судовому засіданні з доводами захисника погодився.
Судом встановлено, що обраний обвинуваченому у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 17 березня 2017 року, розгляд справи по суті ще не завершено, а відтак, доцільним є розгляд питання продовження запобіжного заходу у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.
Відповідно до вказаної норми закону, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відтак, колегія суддів заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника , дослідивши матеріали кримінального провадження в частині поданих прокурором доказів, з урахуванням встановлених судовим слідством інших фактичних обставин справи, які з метою забезпечення всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на засадах законності та з метою оцінки цих доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття правового процесуального рішення, приходить до висновку, щодо необхідності продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до двох місяців, але не більше ніж на 60 днів.
При цьому, на даній стадії судового розгляду, колегією суддів хоч і приймаються до уваги мета та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України, згідно якої, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам, у тому числі й вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та ухилятися від суду, підставою, - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, проте вважає, що такі ризики є формальними, оскільки обвинувачений і так перебуває в слідчому ізоляторі в очікуванні відправки для відбування покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова.
У той же час, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому наявність судимостей, розмір майнової шкоди, як це передбачено ст. 178 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 194 вказаного закону, суд також зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини про наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність підстав застосувати більш м`який запобіжний захід.
Врахувавши вказані вище вимоги, думку учасників процесу, те що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд керуючись ст. 331 КПК України вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою до завершення розгляду справи судом, але не більше ніж на два місяці.
Таке своє рішення колегія суддів мотивує тим, що обвинувачений засуджений до позбавлення волі строком на два роки шість місяців та відбуває покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2016 року. Строк відбування покарання за даним вироком рахується з 15 квітня 2016 року, тобто з моменту етапування ОСОБА_5 у Львівську установу виконання покарань № 19 для проведення слідчих дій ( т. 2 ас. 146- 147).
Отже, судом встановлено, що обвинувачений так, чи інакше позбавлений волі , хоч і не у даному кримінальному провадженні, а тому, як і раніше вважає, що продовження строку тримання під вартою не порушить його права на свободу в розумінні конституційних прав.
Крім того, національним законодавством не передбачено іншого механізму як той, що встановлений судом для забезпечення явки обвинуваченого в судові засідання без шкоди його інтересам та організації розгляду справи у розумні строки.
Приймаючи дане рішення, суд як і раніше, однак з урахуванням нових обставин, а саме, що станом на 17 березня 2017 року розгляд матеріалів кримінального провадження не може бути завершеним з підстав складності та недосконалості процесуального оформлення органами досудового розслідування, як самих матеріалів кримінального провадження , так і доказів, на які покликається прокурор та об`єму досліджуваного матеріалу в цілому.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176,177,178, 183, 197, 331,369, 372 ,375 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Строк дії ухвали встановити з 17 березня 2017 року по 15 травня 2017 року включно.
Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_11

суддя ОСОБА_12

суддя ОСОБА_13