Справа № 495/82/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2017 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_3 , слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону - ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06.01.2017 року військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

В клопотанні зазначено, що військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000615 від 30 грудня 2016 року за підозрою начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до статті 1 Закону України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із статтею 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1 126-V11 Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, оголошено про проведення часткової мобілізації. Таким чином, з 17.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період.
22 квітня 2016 року ОСОБА_5 призваний на військову службу за контрактом, та відповідно до наказу командувача Військово-морських сил Збройних Сил України № 86 від 22 червня 2016 року проходить на посаді начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта гарматної артилерійської батареї проходив військову службу старший прапорщик ОСОБА_6 та на посаді командира відділення взводу охорони військової частини НОМЕР_1 проходить військову службу прапорщик ОСОБА_7 .
Капітан ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, повинен керуватись та неухильно дотримуватись вимог Конституції та законів України, статутів Збройних Сил України, нормативно-правових документів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та своїх посадових інструкцій.
Так відповідно до ст. ст. 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_5 був зобов`язаний:
-? постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
-? виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;
-? встановлювати у військовій частині (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
-? проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу;
-? виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
-? здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої(чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.
Так відповідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 був зобов`язаний:
-? уміло поєднувати повсякденну вимогливість командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильно застосовувати засоби переконання, примусу й громадського впливу колективу;
-? виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
-? поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Незважаючи на викладене, капітан ОСОБА_5 вчинив військовий злочин, за наступних обставин.
30 грудня 2016 року о 16 год. 00 хв. у зв`язку із відсутністю командира військової частини НОМЕР_1 , його заступників, та оскільки виконувача обов`язків командира не було призначено, то відповідно до ст. 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командування взяв на себе старший за військовим званням офіцер капітан ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. ст. 29, 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців, молодші офіцери - для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, рядових і матросів.
Так, за своїм військовим званням «капітан» ОСОБА_5 являвся начальником для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, рядових і матросів.
Відтак, старший прапорщик ОСОБА_6 та прапорщик ОСОБА_7 перебували у відносинах підлеглості відносно капітана ОСОБА_5 , як до старшого за військовим званням.
На 30 грудня 2016 року у військовій частині був визначений склад добового наряду, а саме: черговий парку старший матрос ОСОБА_8 , днювальні парку ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .
У зв`язку з не прибуттям ОСОБА_6 на шикування добового наряду, який мав заступити днювальним парку 30 грудня 2016 року близько 16 год. 45 хв. капітан ОСОБА_5 віддав усний наказ старшому матросу ОСОБА_8 на його супровід за місцем проживання ОСОБА_6 з метою з`ясування причин відсутності останнього.
По прибуттю за місцем проживання ОСОБА_6 капітан ОСОБА_5 виявив, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та спить.
Після цього, капітан ОСОБА_5 30 грудня 2016 року, у період з 16 год. 45 хв. по 17 год. 15 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 орендованій старшим прапорщиком ОСОБА_6 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , будучи невдоволеним тим, що останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спав, в той час коли повинен був заступити в наряд днювальним по парку вказаної частини, діючи в умовах особливого періоду, умисно застосував насильство до вказаного підлеглого військовослужбовця, а саме наніс не менше 5 ударів лівою та правою рукою зжатими в кулак по обличчю останнього, та не менше 15 ударів ногами обутими в армійські чоботи по корпусу останнього.
В подальшому, близько 17 год. 20 хв., старший матрос ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 доставив старшого прапорщика ОСОБА_6 в розташування військової частини до намету медичної частини, де вже перебував прапорщик ОСОБА_7 .
Після цього, капітан ОСОБА_5 прикував кайданками ліву руку ОСОБА_6 до правої руки ОСОБА_7 та, діючи умисно застосував насильство до підлеглого ОСОБА_6 , а саме наніс правою рукою зжатою в кулак не менше двох ударів в область обличчя та не менше трьох ударів правою рукою зжатою в кулак в область грудної клітини ОСОБА_6 .
В результаті отриманих тілесних ушкоджень, а саме множинних переломів ребер та больового шоку ОСОБА_6 близько 02 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, в зв`язку з чим настали тяжкі наслідки.
Намагаючись зупинити ОСОБА_5 прапорщик ОСОБА_7 наголосив на протиправність його дій, на що ОСОБА_5 безпідставно, діючи повторно, умисно, всупереч вищенаведеним вимогам законодавства застосував насильство до підлеглого ОСОБА_7 , а саме наніс правою рукою зжатою в кулак два удари в область обличчя та один удар правою рукою зжатою в кулак в область грудної клітини останньому.
06 січня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, яка обґрунтована вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема протоколами огляду місця події, чисельними протоколами допитів в якості свідків інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відеоматеріалами слідчих експериментів зі свідками у цьому провадженні тощо.
Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушеня, розуміє тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з урахуванням фахових якостей, як начальника розвідки штабу військової частини, триваючого збройного конфлікту на території Луганської, Донецької областей, тимчасовою окупацією території Кримського півострова вважаю, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе виїхати на вказані території, частини з яких не підконтрольні Україні, та протягом тривалого часу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Враховуючи, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , неодноразово призначався відповідальним офіцером, тимчасово виконував обов`язки начальника штабу військової частини, тобто тривалий час мав в своєму підпорядкуванні особовий склад військової частини НОМЕР_1 , може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання або шляхом надання відповідних вказівок чи розпоряджень іншим військовослужбовцям цієї військової частини з приводу надання чи складання тих чи інших документів, а також впливу на підлеглих, які є та можуть бути свідками у цьому провадженні.
Крім того, підозрюваний особисто або опосередковано може сховати або спотворити документи чи інші відомості, які мають значення для обставин кримінального провадження.
Потерпілими у цьому кримінальному провадженні визнано прапорщика ОСОБА_7 та дружину загиблого старшого прапорщика ОСОБА_6 ОСОБА_10 , тобто протиправна діяльність ОСОБА_5 набула системного характеру, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інший аналогічний злочин.
Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважаю що воно підлягає задоволенню, виходячи х наступних підстав.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;
2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

06 січня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, яка обґрунтована вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема протоколами огляду місця події, чисельними протоколами допитів в якості свідків інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відеоматеріалами слідчих експериментів зі свідками у цьому провадженні тощо.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, відомості про яке внесене 31.12.2016 року до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за №0000615, суд вважає за необхідним задовольнити клопотання та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, звертаючись до слідчого судді, військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України, посилаючись на те, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства та спричинив загибель людини, просить не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи вищевикладене, особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком 60 діб, без можливості внесення застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 (два) місяця, тобто до 06.03.2017 року включно, без можливості внесення застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 вираховувати з 06.01.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя