Справа № 355/95/16-к
Кримінальне провадження № 1-кп/355/3/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" квітня 2017 р. Баришівський районний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисників обвинуваченого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000046 від 23.01.2016 року за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рожнятів, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, вдівця, працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, має на утриманні двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:
22 січня 2016 року близько 12 години 30 хвилин в приміщенні будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_8 виникла словесна сварка зі своєю дружиною ОСОБА_11 з приводу неналежного догляду дружиною спільних дітей.

В ході сварки у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, де останній, долонею правої руки наніс декілька ударів в область обличчя своїй дружині ОСОБА_11 , яка сиділа на ліжку в кімнаті будинку, від чого остання впала на ліжко.

Продовжуючи свої протиправні дії, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_11 , діючи умисно та передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, ОСОБА_8 наніс близько 5-6 ударів кулаком правої руки в область спини ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку в положенні на животі.

Після цього, ОСОБА_8 стягнув свою дружину ОСОБА_11 на підлогу поблизу ліжка, яка впала на правий бік, та коліном правої ноги, використавши при цьому всю вагу свого тіла, наніс різко удар ОСОБА_11 в лівий бік, після чого сварка припинилася, остання залишилася у будинку, а ОСОБА_8 вийшов на подвір`я.

Відповідно до висновку експерта від 30.03.2016 року №3/т у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми (численні синці голови, крововиливи у м`які тканини голови, набряк набухання головного мозку), закрита травма грудної клітини (крововиливи у м`які тканини грудної клітки. Переломи ребер). Закрита травма черева (синець на спині, крововиливи у м`які тканини спини, згортки крові у черевній порожнині 2300 см. куб., розрив селезінки), численні синці кінцівок, малокрів`я внутрішніх органів, поями ОСОБА_12 на верхівках соскових м`язів.

Закрита травма грудної клітки та закрита травма черева відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Внутрішньочерепна травма відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. Численні синці верхніх та нижніх кінцівок відносяться до категорії легких, свідчать про захисні дії. Всі виявлені тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказано у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 .

Нанесення ударів в життєво важливі органи людини і наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між цими ударами та отриманням ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть, свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_8 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_11 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України щодо спричинення своїй дружині ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких вона померла, винним себе не визнає, так як вважає, що цього не робив. Із показань ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що 22 січня 2016 року об 11 годині 30 хвилин він приїхав з роботи з м. Києва до своєї сім,ї в будинок тестя ОСОБА_13 , що в АДРЕСА_2 . З дому їздив на роботу на добове чергування, де працював охоронником в супермаркеті «Велика кишеня», потім дві доби був вдома. Із дружиною сварився з приводу вживання нею спиртних напоїв, які приносив тесть, з приводу того, що вона не доглядала за двома малолітніми дітьми, не прибирала в будинку. Спиртні напої, приносив тесть. Того дня, приїхавши додому, він побачив дружину, з порожнини рота якої відчувався запах алкоголю. Діти були брудні, в будинку не прибрано. Перед тим, як піти в магазин, сказав дружині, щоб вона прибралась в будинку та передягнула дітей. Повернувшись з магазину, він побачив ту саму обстановку і вдарив дружину рукою по губах. Після чого об 14 годині 30 хв. ліг спати. Проснувся 23.01.2016 року о 6 год.20 хв. та поїхав на роботу. По дорозі на роботу йому зателефонували і повідомили, про смерть дружини, після чого він повернувся додому. Вдома працівнику поліції карного розшуку ОСОБА_14 . ОСОБА_8 сказав, що вдарив дружину по обличчю, розбивши їй губу. Інший працівник поліції карного розшуку ОСОБА_15 сказав ОСОБА_16 , що у дружини ОСОБА_17 поломані ребра і почав розказувати, як ОСОБА_8 її бив. На слідчому експерименті 26.01.2016 року показував, як вдарив 22.01.2016 року ОСОБА_17 рукою по губах, потім по вказівці ОСОБА_15 . ОСОБА_8 показував, як ламав ребро коліном дружині, при цьому ОСОБА_15 стояв з гумовим кийком над душею, але не бив ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_8 зазначив, що він незаконно ночував в Баришівському відділенні поліції в приміщенні колишньої бані та в супроводі працівників поліції його доставили на кладовище в селі Перемога попрощатись з дружиною, а звідти відповідно на вул. Старокиївську до будинку № 65 проводити слідчий експеримент. В приміщенні будинку з застосуванням відеокамери ОСОБА_8 показував, як він 22.01.2016 року бив дружину та коліном давив її в бік, коли вона лежала на підлозі. Однак стверджує, що робив він це по вказівці працівника поліції.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_8 , доказами його вини, на підтвердження встановлених судом у судовому засіданні у кримінальному правопорушенні обставин є:

- покази потерпілого ОСОБА_4 , який показав суду, що ОСОБА_11 була його рідною сестрою. Вони мало спілкувались, але були у дружніх відносинах. До нього в село Лукаші, Баришівського району 3 - 4 рази на протязі місяця ще до смерті сестри телефонував ОСОБА_8 та говорив, що ОСОБА_17 вживає спиртні напої з батьком ОСОБА_13 і просив приїхати зненацька, так щоб вона не знала. В чужу сім,ю він не хотів втручатись і свідком їх конфліктів не був. Про причину смерті йому стало відомо після розтину трупа ОСОБА_17 , а саме смерть сестри настала від розриву селезінки та нанесених побоїв. Сусідка сестри говорила ОСОБА_4 , що ОСОБА_8 бив свою дружину. На другий день після смерті сестри ОСОБА_8 забрали працівники поліції для дачі показань. Потім ОСОБА_4 бачив його на похоронах, де один працівник поліції перебував у форменому одязі, а два інші в цивільному одязі. ОСОБА_8 попрощався з дружиною, потім сів в автомобіль і вони поїхали на слідчий експеримент. В той же день ОСОБА_8 в суді обиралась міра запобіжного заходу. Мама покійної сестри ОСОБА_18 померла три роки тому від церозу печінки, так як часто вживала спиртні напої. В основному поховання сестри лягло на плечі ОСОБА_4 . Від заявленого цивільного позову потерпілий в судовому засіданні відмовився.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання показав, що він проживає в АДРЕСА_2 , власником якого він не являється. Обвинувачений ОСОБА_8 це його зять, а нині покійна ОСОБА_11 його дочка. ОСОБА_4 являється сином ОСОБА_13 ..

22.01.2016 року вранці дочка ОСОБА_17 попросила батька внести до будинку з погреба картоплю. Зять додому ще не приїхав з роботи. Потім ОСОБА_13 пішов до сусідки ОСОБА_19 допомогти перевезти їй сіно. Біля 13 години ОСОБА_13 повернувся додому, де побачив зятя ОСОБА_8 і побиту дочку ОСОБА_17 , яка лежала на ліжку. ОСОБА_20 кричав на неї, щоб вона прибирала в будинку, а на ОСОБА_13 , щоб дав гроші заплатити за газ. Потім зять ОСОБА_20 пішов з дому і не появлявся до 17 години. ОСОБА_17 почала прибирати в будинку, але потім їй стало погано і вона лягла спати, а біля неї лягла маленька донька, яка потім заснула. ОСОБА_13 о 21 год. 50 хв. ліг спати разом з онуком, будинок свідок закрив з середини на замок. Дочка з будинку того вечора не виходила і ушкодження, які були у неї на тілі, не характерні для падіння. Зять один раз на місяць бив свою дружину ОСОБА_17 за те, що вона із ОСОБА_13 вживала спиртні напої, які купував свідок. Зять окрім того, що бив ОСОБА_17 , бив також і його, але в поліцію ОСОБА_13 не звертався. Лише один раз телефонував до сільського голови, але вона сказала щоб сам викликав поліцію. ОСОБА_13 говорив дочці, щоб вона не вживала спиртні напої, але вона сама хотіла пити спиртне. Коли дочка з ОСОБА_20 проживали в м. Фастів, то вони там вживали спиртні напої. Після смерті дружини ОСОБА_13 , вони переїхали проживати в село Перемога, то зять теж купляв горілку в магазині. А ще ОСОБА_13 знаходив у зятя «четвертини» (бутилки) з під горілки. ОСОБА_8 був на похованні своєї дружини. Після погребіння ОСОБА_13 сів в автомобіль, але тут до нього підбіг його кум ОСОБА_21 і попросив ключі від будинку, так як ОСОБА_8 щось хоче взяти в будинку. 24.01. та 25.01.2016 року, коли в село приїздили працівники поліції то зять був без кайданок і без конвою. А односельці були агресивно налаштовані по відношенню до ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_19 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_2 . Очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 вона не була. Але 19.01.2016 року заходила до будинку АДРЕСА_2 і бачила ОСОБА_17 побиту. Обличчя у неї було синє, вона плакала і нічого не хотіла говорити ОСОБА_19 . 22.01.2016 року ОСОБА_13 допомагав перевозити сіно свідку, за що вона пригостила його 100 грамів горілки. Наступного дня ОСОБА_13 прийшов до неї і повідомив про смерть його дочки. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_11 з батьком разом вживали спиртні напої. Своїх малолітніх дітей ОСОБА_17 доглядала.

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_2 . Після смерті матері, ОСОБА_11 доглядала дітей, а її чоловік ОСОБА_20 працював і після роботи відпочивав. Коли обличчя у ОСОБА_17 було запухле, вона старалась це приховувати від людей. ОСОБА_22 запитувала у ОСОБА_20 : «чому ОСОБА_17 така побита?», а він відповідав, «що життю її вчить». Напередодні батько ОСОБА_17 також заходив до свідка побитий. Тоді ОСОБА_17 сказала, що батько їх розбороняв, так ОСОБА_20 побив і його. Після того, як ОСОБА_20 почав бити свою дружину, то їх малолітня донька перестала розмовляти. До їх будинку приходила сільський голова, представники органів опіки та піклування, розмовляли з ними, давали час на роздуми. Свідок сама бачила, як ОСОБА_20 та ОСОБА_17 куплять собі пиво, ідуть по вулиці та розпивають його. Дізнавшись про смерть ОСОБА_17 , свідок прийшла до їх будинку, побачила труп ОСОБА_11 , яка була одягнена в легенький сарафан і була вся синя. Руки від зап`ястя до плечей були сині. Слідчий, коли підняв на ній сарафан, то вона побачила величезні гематоми на ній. Кравців ОСОБА_20 повернувся з роботи і його всього колотило. Дитина лазила по мертвій матері. А ОСОБА_20 зразу сказав, що він її не вбивав, а присутні односельці йому у відповідь: «хіба так вчать жити». В той час там була сусідка ОСОБА_23 з дочкою. ОСОБА_13 , у якого було запливше око від удару, працівник поліції опитував в автомобілі. Свідка також в той день опитували, а чи опитували тоді ОСОБА_20 , вона не знає. На кладовищі, коли ОСОБА_20 прощався із дружиною то не сказав ні слова, але на свого свекра «тикав». У ОСОБА_20 на тілі не було ніяких видимих пошкоджень. Жителі села Перемога говорять, що ОСОБА_20 вбив ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_10 , житель села Нижній Стружин, Рожнятинського району, Івано-Франківської області, який зазначив, що обвинувачений у справі ОСОБА_8 його син. Про смерть невістки йому стало відомо від сина в телефонній розмові 23.01.2016 року. Свідок не повірив, а син сказав, що і сам не знає, як все сталось, так як їде на автобусі додому. 24.01.2016 року вранці ОСОБА_10 приїхав в село Перемога, Баришівського району, Київської області. Син його зустрів та повідомив, що ОСОБА_17 повезли в морг. За тиждень до цього вони були у нього в гостях. ОСОБА_10 почав розпитувати у сина, як все сталося. Він розповідав, що ОСОБА_17 вживає спиртні напої, в нетверезому стані приходила в дитячий садок забирати дитину і їй її не віддавали. Світлану потрібно було лікувати, але ніхто не слухав. Син телефонував йому і скаржився, що дружина вживає спиртні напої. Свідок теж намагався поговорити з невісткою, казав їй щоб подумала про дітей, але вона кидала трубку. 25.01.2016 року вранці приїхали працівники поліції і забрали сина. Свідок в той час телефонував сину і ОСОБА_20 відповідав на телефонні дзвінки. Поховання невістки на кладовищі було 26.01.2016 року. ОСОБА_20 зателефонував батьку і сказав, що їде на поховання ОСОБА_17 . На кладовищі ОСОБА_20 попрощався із ОСОБА_17 , після чого поїхали до будинку проводити слідчий експеримент. До будинку свідка та інших людей не пускали, окрім понятих. Після чого працівники поліції забрали ОСОБА_20 і більше він сина не бачив.

Свідок ОСОБА_24 житель м. Біла Церква показав суду, що йому зателефонував ОСОБА_8 і сказав, що ОСОБА_17 померла. ОСОБА_24 являється хрещеним батьком їх доньки ОСОБА_25 . Раніше,коли вони приїздили в село Перемога на дні народження то бачили, як діти у ОСОБА_17 були не вмиті, брудні, не охайні і мати ОСОБА_20 хотіла забрати їх у ОСОБА_17 . 26.01.2016 року він приїхав на поховання ОСОБА_17 , дивився на труп ОСОБА_17 , вона була опухла. Богдан, якого привезли працівники поліції, на запитання свідка, відповів, що не відомо від чого померла його дружина. Свідку говорили, що ОСОБА_17 вживає спиртні напої, і що у них в сім,ї доходило до рукоприкладства, але на жінку руки піднімати для чоловіка не достойно. В той же день після погребіння, в будинку проводився слідчий експеримент і його попросили бути присутнім при проведенні слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_26 , жителька м. Фастів, Київської області, яка зазначила суду, що обвинувачений у справі ОСОБА_8 її син, а нині покійна ОСОБА_11 була їй невісткою. Після того, як син з невісткою переїхали проживати в село Перемога, Баришівського району, Київської області, ОСОБА_17 почала зловживати спиртними напоями. Батько ОСОБА_17 також пив горілку. Свідок не раз з нею говорила з даного приводу, але вона не реагувала. Про те що її б,є ОСОБА_20 вона нічого не говорила. Діти були брудні, не доглянуті, у будинку не прибрано. В день поховання ОСОБА_17 в будинку був безлад. При проведенні слідчого експерименту, свідок знаходилась на подвір,ї будинку. Після похорон невістки, вона забрала дійте до себе в м. Фастів, де разом з сином ОСОБА_20 їх доглядають і там діти відвідують дитячий садочок. В день поховання ОСОБА_17 син говорив їй, що напередодні кричав на дружину і вдарив її по губах. А ще він телефонував з поліції і говорив, що його тримають в бані, і що там був сам та давав двісті гривень працівнику поліції на бензин щоб його привезли на поховання дружини.

Свідок ОСОБА_27 , жителька м. Києва, яка являється рідною сестрою обвинуваченого у справі ОСОБА_8 , показала суду, що 23 січня 2016 року їй зателефонувала мама ОСОБА_26 і сказала, щоб вона швидко збиралася, так як сталася трагедія і вони з м. Фастів поїхали в село Перемога, Баришівського району, Київської області. Приїхавши в село Перемога, побачили таку картину: брата ОСОБА_20 забрали працівники поліції, а труп невістки ОСОБА_17 відвезли в морг. Побувши там ще трохи вони повернулись до м. Фастів. В день похованні ОСОБА_17 вони знову приїхали з мамою і на кладовищі прощалися з нею. ОСОБА_20 попрощатися з дружиною привезли на кладовище працівники поліції. Раніше до свідка в м. Київ на квартиру приїздив ОСОБА_20 , ночував у неї, так як йому було тяжко дивитись на те, як його дружина пиячила і не доглядала їхніх дітей. Відносини у нього з дружиною були не добрі. ОСОБА_28 з мамою приїздили в село Перемого, говорили із ОСОБА_17 , але вона не розуміла. Свідку ніхто не говорив, що її брат застосовував до невістки насильницькі дії. Після того, як ОСОБА_17 не стало, ОСОБА_20 телефонував їй і говорив, що спить на стільцях в поліції.

Свідок ОСОБА_29 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_3 . Кравціва ОСОБА_20 знає з 2012 року. ЇЇ чоловік ОСОБА_30 , являється хрещеним батьком дочки ОСОБА_31 Софійки. 2015-й Новий рік вони сім,ями зустрічали разом в селі Перемога. При житті ОСОБА_32 говорила, що мама ОСОБА_20 хоче забрати у неї дітей, бо вона погана мама для своїх дітей. Богдан також говорив свідку після поховання ОСОБА_17 , що хотів з нею розлучитись. Про смерть ОСОБА_17 свідку стало відомо 23.01.2016 року від ОСОБА_33 . ОСОБА_17 їй не дуже подобалась, так як діти у неї були не доглянуті і вона забагато вживала алкоголю. 26.01.2016 року свідок із своїм чоловіком приїздили на поховання ОСОБА_17 . Богдана на кладовище привезли працівники поліції, які не застосовували до нього силу. На даний час малолітні діти ОСОБА_34 і ОСОБА_35 проживають у мами Богдана в м. Фастів і там відвідують дитячий садок.

Свідок ОСОБА_30 показав суду, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_29 в АДРЕСА_3 . Із ОСОБА_36 він познайомився в 2004 році, коли навчався в ПТУ. Спочатку товаришували, а потім стали «кумами». В 2005 році ОСОБА_37 познайомився із ОСОБА_17 . 23.01.2016 року ОСОБА_38 після 16 години зателефонував ОСОБА_8 і він повідомив, що його дружина ОСОБА_17 померла. 25.01.2016 року свідок знову спілкувався в першій половині дня з ОСОБА_20 по телефону, коли той знаходився в поліції, де ОСОБА_20 говорив йому, що сидить на стільцях і не знає коли приїде. 26.01.2016 року поліцейські на кладовище привезли ОСОБА_20 . Після погребіння ОСОБА_39 слідчим було запропоновано бути понятим при проведенні слідчого експерименту. До будинку свідок з дружиною їхали в різних з ОСОБА_20 автомобілях. Приїхавши до будинку, де проживав ОСОБА_40 з сім`єю, вони зайшли всередину будинку і на відеокамеру проводився слідчий експеримент, де свідок підписав протокол слідчого експерименту. Обставини смерті ОСОБА_17 свідку не відомі. 19.08.2015 року коли ОСОБА_38 перебував у відпустці і приїздив в село Перемога до родини ОСОБА_41 то бачив, як зранку о 10 годині ОСОБА_17 вже була з запахом алкоголю. ОСОБА_42 перебуваючи за столом, вживала спиртне на рівні з чоловіками.

Свідок ОСОБА_43 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 вона знала ще із школи, проживали по одній вулиці. Дочка свідка та дочка ОСОБА_17 відвідували один дитячий садок. В 2015 році ОСОБА_17 із своїм чоловіком ОСОБА_20 приходили в дитячий садок на новорічне свято і у ОСОБА_17 обличчя було опухле, були видимі синці в області обох очей та висків. Діти були у неї нагодовані, одягнені. Вона і дід по черзі водили ОСОБА_25 до дитячого садка. Про смерть ОСОБА_44 дізналась від своєї мами. 23.01.2016 року біля 12-ї години вони разом прийшли до будинку ОСОБА_45 , зайшли в будинок. Там були працівники поліції. ОСОБА_17 лежала на ліжку на лівому боку. У неї були ушкодження в області ребер та на животі. Було видно деформацію носа, потемнілі круги під очима, обличчя у неї було опухле. Зі слів ОСОБА_20 , його дружина вчора зранку була в нетверезому стані і він її ударив по обличчю, а ще говорив, що ОСОБА_17 вживала спиртне і не слухалась його. На запитання свідка до ОСОБА_20 : «навіщо він її бив і хто давав йому таке право?», останній проявляючи ознаки агресії, відповів, що вдарив її і пішов на роботу. ОСОБА_46 вважає, що до вбивства ОСОБА_17 причетний її чоловік ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_47 показала суду, що вона проживає в АДРЕСА_4 і знає обвинуваченого ОСОБА_48 та знала його нині покійну дружину ОСОБА_17 з народження. З ОСОБА_20 вона не спілкувалася, а у ОСОБА_17 два рази бачила на обличчі тілесні ушкодження, коли ОСОБА_17 приводила дитину в дитячий садок. У неї було червоне око та синя щока. На поставлене їй запитання: «що сталося?», ОСОБА_17 відповідала, що обрізали дерева і гілкою пошкодила обличчя. Після чого дід два дні підряд привозив онуку ОСОБА_25 в дитсадок. Про те, чи зловживала ОСОБА_17 спиртними напоями, свідок сказати не може, але пам`ятає, як на зустрічі випускників ОСОБА_17 була в нетверезому стані. ОСОБА_17 завжди щось придумувала і не хотіла говорити, що її бив ОСОБА_20 . Зі слів ОСОБА_49 їй стало відомо, що ОСОБА_20 дебоширив вдома. Батька ОСОБА_50 свідок теж бачила з видимими тілесними ушкодженнями, але він сказав, що впав з велосипеда. Коли 26.01.2016 року ОСОБА_8 прощався на кладовищі з покійною дружиною то свідок йому сказала: « подивись до чого ти довів її». Батько ОСОБА_17 свідку говорив, що коли 22.01.2016 року він повернувся додому від сусідки, якій щось допомагав робити по господарству, то його дочка ОСОБА_17 вже лежала на ліжку побита. Вона намагалась встати, але впала, вранці вона ще просила води і коли він їй приніс воду то вона її не пила і він вибіг на дорогу і почав кричати. Після смерті ОСОБА_17 свідок приходила до їх будинку і бачила, як на подвір,ї від снігу були почищені доріжки.

Свідок ОСОБА_15 , який працює начальником сектору кримінальної поліції Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Національної поліції в Київській обл., показав суду, що близько року тому йому довелося познайомитись з ОСОБА_8 з приводу насильницької смерті його дружини. ОСОБА_15 з оперуповноваженим ОСОБА_51 вранці 25.01.2016 року, одягнуті у цивільний одяг, поїхали в село Перемога, Баришівського району на приватному автомобілі ВАЗ-2101 білого кольору, що належав ОСОБА_52 в с. Перемога поспілкувалися з ОСОБА_36 , запросили його до Баришівського відділення поліції, щоб уникнути конфлікту з жителями села, де на 2-му поверсі в кабінеті №14 в присутності ОСОБА_53 . ОСОБА_20 розповів, як він наносив тілесні ушкодження своїй дружині, що призвело до її смерті, визнавав вину, розкаювався. Ніякі погрози ОСОБА_54 . ОСОБА_15 не висловлював, гумового кийка у нього не було. Після того, як відібрав пояснення у ОСОБА_55 , та передав його слідчому, він з ним більше не спілкувався, участі у слідчих діях не приймав. Від керівництва поліції дізнався, що у ОСОБА_11 були ознаки насильницької смерті. Протокол затримання ОСОБА_8 він не складав. 23.01.2016 року в село Перемога, Баришівського району він не виїжджав.

Свідок ОСОБА_14 , який працює оперуповановаженим кримінальної поліції Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Національної поліції в Київській обл., показав суду, що ОСОБА_8 він бачив лише один раз взимку на початку 2016 року, коли перебував у складі слідчо-оперативної групи. Був виклик в село Перемога на труп жінки. По приїзду за вказаною адресою в будинку на дивані знаходилось тіло жінки без ознак життя. В спальні знаходились її батько та чоловік. ОСОБА_8 говорив, що, перед тим, як його дружина померла він приїхав з добового чергування, побачив дружину та її батька в нетверезому стані та недоглянутих дітей. Він її штовхнув та вдарив декілька разів. В той день він не приймав участі в затриманні ОСОБА_8 і тоді ще ніхто не знав від чого померла його дружина. ОСОБА_14 в той день опитував жителів села та інформував слідчого про результати опитування. Хто в той день входив до складу слідчої оперативної групи вже не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_56 , який працює заступником начальника СВ Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Національної поліції в Київській обл., показав суду, що він був призначений старшим групи щодо розслідування злочину скоєного ОСОБА_8 відносно своєї дружини ОСОБА_11 . ОСОБА_57 допомагав складати слідчому повідомлення про підозру, але всю іншу роботу виконувала слідча ОСОБА_58 , яка на той час працювала слідчою декілька місяців. Повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 25.01.2016 року вручала також слідча ОСОБА_58 , яка звільнилась з поліції і вже тривалий час працює в іншій структурі. Обвинувальний акт складав і направляв прокурору ОСОБА_59 .

Суд, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_4 , свідків по справі, вважає, що не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , не дає підстави вважати про його невинність у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і підтверджується відповідними встановленими в судовому засіданні наявними доказами та наданими суду матеріалами кримінального провадження, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 23 січня 2016 року та фототаблицями до нього з видимими тілесними ушкодженнями на тілі трупа ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с.27-31);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.01.2016 року (т. 2 а.с.70-73) та відеозаписом до нього (т. 2 а.с.75), який переглянутий судом при дослідженні матеріалів справи, і із якого вбачається, як ОСОБА_8 добровільно без, якого-небудь тиску та примусу показував, як він 22.01.2016 року наносив тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_11 ;
-Висновком судово - медичного дослідження екперта ОСОБА_60 №3/Т , проведеного з 02.02.2016 року по 30.02.2016 року (т. 2, а.с.81-82) попередженого про кримінальні відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов,язків, із підсумків, якого вбачається:

1. При дослідженні трупа гр-ки ОСОБА_11 виявлено: внутрішньо черевна травма (численні синці голови, крововиливи у м,які тканини голови, набряк набухання головного мозку); закрита травма грудної клітки (крововиливи у м,які тканини грудної клітки, переломи ребер); закрита травма черева (синець на спині, крововиливи у м,які тканини спини, згортки крові у черевній порожнині 2300 ст. куб., розрив селезінки); численні синці кінцівок; малокрів,я внутрішніх органів, плями Мінакова на верхівках соскових м, язів.

2.3.4 Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Закрита травма грудної клітки та закрита травма черева відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. Численні синці верхніх та нижніх кінцівок відносяться до категорії легких свідчать про захисні дії. Після отримання виявлених ушкоджень, потерпіла могла виконувати активні рухи до втрати свідомості. Від моменту отримання ушкоджень (закрита травма черева та закрита травма грудної клітки) до настання смерті проміжок часу вираховується кількома годинами.
5. Не виключна вірогідність взаєморозташування потерпілої та нападника за обставин, на які вказано в ході проведення слідчого експерименту.
6. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи.
7. Всі виявлені тілесні ушкодження могли утворитися за обставини, на які вказано у протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 .
8. При судово-токсихологічному дослідженні крові з трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 3.19% що стосовно до живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп,янінню.
9. Смерть її наступила більше доби від початку розтину, від закритої травми черева та грудної клітки з розривом селезінки яке ускладнилося значною крововтратою та розривом селезінки, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними додаткових методів дослідження.
- Висновком судово-медичної експертизи №34 (розпочатої 25.01.2016 року закінченої 30.03.2016 року) за фактом смерті ОСОБА_11 , проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_61 , попередженого про кримінальні відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов,язків, де на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_11 , 1988 року народження з урахуванням відомих обставин випадку і даних додаткових методів дослідження судмедексперт прийшов до наступних підсумків:
1. При дослідженні трупа виявлено: внутрішньочерепна травма (численні синці голови, крововиливи у м`які тканини голови, набряк набухання головного мозку); закрита травма грудної клітини (крововиливи у м`які тканини грудної клітки, переломи ребер); закрита травма черева (синець на спині, крововиливи у м`які тканини спини, згортки крові у черевній порожнині 2300 см. Куб., розрив селезінки); численні синці кінцівок; малокрів,я внутрішніх органів, плями Мінакова на верхівках соскових м,язів.
2. Смерть її наступила більше доби від початку розтину, від закритої травми черева та грудної клітки з розривом селезінки, яке ускладнилося значною крововтратою та розвитком малокрів,я, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними додаткових методів дослідження.
3. Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Закрита травма грудної клітки та закрита травма черева відносяться до категорії ТЯЖКИХ, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Внутрішньочерепна травма відноситься до категорії ТЯЖКИХ, за ознакою небезпеки для життя. Численні синці верхніх та нижніх кінцівок відносяться до категорії ЛЕГКИХ, свідчать про захисні дії. Після отримання виявлених ушкоджень потерпіла могла виконувати активні рухи до втрати свідомості. Від моменту отримання ушкоджень (закрита травма черева та закрита травма грудної клітки) до настання смерті проміжок часу вираховується кількома годинами.
4. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлено етиловий спирт в концентрації - 3,19 %о, що стосовно до живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
5. Для відповіді на запитання 4 та 5 недостатньо судово-медичних даних (необхідний протокол проведення слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта).
Об,єктивними доказами вини обвинуваченого ОСОБА_8 є також в кольоровому зображенні фототаблиці до висновку експерта №34 від 25.01.2016 року на (а.с.79, 80), де яскраво відображені ушкодження на потерпілій ОСОБА_11 в області голови (фото №1-3), переломи ребер ліворуч з крововиливами в оточуючі м,язи (фото №4), та розрив селезінки (фото №5).
Вірогідність спричинення потерпілій зазначених тілесних ушкоджень іншими особами (особою) окрім обвинуваченого по справі ОСОБА_8 , на переконання суду не може бути, так як із показів батька потерпілої ОСОБА_13 ввечері 22 січня 2016 року він особисто закрив на замок двері будинку зсередини, а вранці 23.01.2016 року в будинку на ліжку виявив тіло своєї дочки ОСОБА_17 без ознак життя. До того ж, як показали в судовому засіданні допитані потерпілий ОСОБА_4 та свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_46 , ОСОБА_62 , ОСОБА_15 , яким або від самого ОСОБА_8 , або з інших джерел відомо про нанесення ОСОБА_36 тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_11 , як 22.01.2016 року так і передодні та раніше.
- Висновком експерта №4-2016/з на підставі клопотання адвоката ОСОБА_5 , отримане 04.05.2016 року, в приміщенні відділу комісійних судово-медичних експертиз Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, на підставі вивчення та аналізу наданої документації на ім`я ОСОБА_11 , 1988 р. н., матеріалів Кримінального провадження та у відповідь на поставлені запитання, експертна комісія прийшла до наступних підсумків:
1. (1. 2. - питання клопотання). Після вивчення, аналізу та синтезу даних, які містяться в наданій документації, з урахуванням даних, які отримані під час проведення цієї експертизи, можна стверджувати про те, що у ОСОБА_11 мали місце наступні тілесні ушкодження:
а) садно в проекції лівої ключиці, синці повік обох очей, верхніх та нижніх кінцівок, забійна рана нижньої губи, крововиливи у м`які покриви голови в лобній та потиличній ділянках;
б) прямі (місцеві) переломи 4-7 ребер ліворуч по переднє-пахвовій (аксілярній) лінії (без загрозливих для життя явищ);
в) тупа травма очеревини: розрив селезінки з внутрішньочеревною кровотечею, синець задньої поверхні грудної клітки ліворуч у краю реберної дути з крововиливом у підлеглі м`язи спини.
Приймаючи до уваги характер та локалізацію вищезазначених ушкоджень, їх розміри, можна стверджувати про те, що всі вони виникли внаслідок дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою поверхнею контакту (за механізмами удару та удару-тертя).
Приблизний термін утворення тілесних ушкоджень до настання смерті наступний:
- садно - не більш ніж за 12 годин;
- синці повік лівого ока, верхніх та нижніх кінцівок, рана нижньої губи - за 1-2 доби;
- синець повік правого ока - за 4-6 діб;
- переломи ребер - за 1-3 доби;
- тупа травма живота - за 3-6 годин;
- висловитись, навіть у формі припущення, про термін утворення крововиливів у м`які покриви голови не можливо у зв`язку з тим, що не проводилося їх судово-гістологічне дослідження.
За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження мають ознаки:
ушкодження, зазначені в підпункті а) даного пункту «Підсумків» - легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров 'я) та не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;
ушкодження, зазначені в підпункті б) даного пункту «Підсумків» - тілесних ушкоджень середнього (за критерієм тривалості розладу здоров 'я) та не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;
комплекс ушкоджень, зазначених в підпункті в) даного пункту «Підсумків» -тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_11 настала від закритої тупої травми очеревини із синцем задньої поверхні тулуба з крововиливом в підлеглі м`язи та розривом селезінки, яка ускладнилась внутрішнє-черевною кровотечею, загальним недокрів`ям організму та шоком.
2. (3). У ОСОБА_11 мав місце одномоментний (однофазний) розрив селезінки.
3. (4). Під час утворення переломів 4-7 ребер ліворуч травмуючи сила діяла у напрямку зліва направо, можливо декілька спереду назад та під деяким кутом.
Під час утворення розриву селезінки травмуючи сила діяла ззаду наперед, можливо під деяким кутом.
4. (7). Враховуючи встановлений механізм утворення переломів 4-7 ребер ліворуч, а також їх анатомічну локалізацію (переднє-пахвова лінія), можна стверджувати, що вони утворились внаслідок дії травмуючої сили в ліву переднє-бічну поверхню грудної клітки та не могли утворитись «від удару в ліву частину спини».
5. (5). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу ОСОБА_11 знайдено спирт етиловий у кількості 3,19 промілле, що у живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню тяжкого ступеню. Судово-токсикологічне дослідження сечі трупу не проводилося, у зв`язку з чим визначити яка стадія (резорбції алкоголю мала місце на момент смерті не можливо, що в свою чергу унеможливлює відповідь на запитання про кількість та час прийнятого алкоголю.
6. (6). Встановлений механізм утворення тупої травми органів очеревини, яка призвела до настання смерті, свідчить про те, що вона могла виникнути внаслідок травмуючої дії тупим предметом з обмеженою поверхнею травмування в задню поверхню тулуба ліворуч на межі краю реберної дуги та поперекової ділянки. Враховуючи відсутність в зоні травмування саден або ран (ушкодження, які утворюються внаслідок тангенціальної дії при падінні з положення стоячи), така дія є наслідком нанесення удару в дану анатомічну ділянку без елементів «удару-тертя» або «тертя», тобто під прямим (або близьким до нього) кутом, та не може бути наслідком падіння з положення стоячи з наступним контактом ділянкою травмування з тупим предметом, який мав би обмежену контактуючу поверхню.
Таким чином комісійний експертний висновок на замовлення адвоката ОСОБА_5 не спростовує обставини в наведеному обвинуваченні щодо вини ОСОБА_8 , не підтверджує позицію обвинуваченого та його захисників щодо отримання ОСОБА_11 прижиттєвих ушкоджень завдяки її можливому падінню на подвір,ї домогосподарства ( в нетверезому стані) на предмети, які захисники відобразили в актах. Як висновок судово-медичного експерта ОСОБА_60 , так і комісійний висновок групи експертів на замовлення адвоката, ідентично чітко вказують на причину смерті ОСОБА_11 та про отримання нею інших прижиттєвих тілесних ушкоджень за декілька днів до настання смерті. Як судмедексперт ОСОБА_63 у висновку №3/т, так і у експертному висновку №4-2016/з на підставі клопотання адвоката ОСОБА_5 , чітко зазначено, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи. А тому акти, котрі складалися адвокатами щодо можливого отримання ОСОБА_11 прижиттєвих ушкоджень на подвір,ї, на вулиці не відповідають обставинам справи.
Про те, що ОСОБА_11 при житті з,являлась в громадських місцях з явними видимими тілесними ушкодженнями, спричиненими їй її чоловіком ОСОБА_36 та його висловлювання щодо спричинених ним дружині тілесних ушкоджень про те, що «вчив її жити», свідчать показання свідків в судовому засіданні. Однак і сам ОСОБА_64 в судовому засіданні стверджував, що 22.01.2016 року долонею руки наніс дружині ОСОБА_17 - матері його двох малолітніх дітей удар в область обличчя в результаті якого у неї з губи потекла кров. Дана обставина підтверджується наявним слідчим експериментом за участю ОСОБА_8 , (т.2 а.с.70-73), який намагаються визнати адвокати неналежним доказом, так як обвинувачений без якого-небудь наявного тиску, підказок та погроз показував, як він наносив тілесні ушкодження дружині. Такий слідчий експеримент (переглянутий на відео та досліджений судом в судовому засіданні, (т. 2 а.с.75), суд вважає належним доказом по справі.
Відповідно до акту судово-медичного дослідження №7-к на підставі направлення сме ОСОБА_65 від 02.06.2016 року, (Висновок експерта (Акт) №4-2016/з), судово-медичний експерт гістолог ОСОБА_66 завідувач Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи дослідив доставлений матеріал з відділу комісійних експертиз та виконав судово - медичне дослідження гістологічних препаратів з трупа ОСОБА_11 , 1988 р.н. В зазначеному акті, викладеному на 2-х аркушах, експертний висновок проводився згідно з клопотанням адвоката ОСОБА_5 , де відсутні будь - які відомості, що передбачені ст.ст. 69, 70 КПК України та ст.ст. 384, 385 КК України, (т.4 а.с.48-49), а тому такий висновок, який є окремим документом і на першому аркуші якого з обох сторін відсутня печатка відділення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, або відділення судово-медичної гістології, суд не приймає до уваги такий документ та не вважає його доказом по справі.

Суд не приймає до уваги і не вважає доказом по справі Висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи №6182/16-61 від 14.07.2016 року, складений відповідно до заяви адвоката ОСОБА_6 , судовим експертом відділу психологічних досліджень КНДІСУ МЮ України ОСОБА_67 (т. 2, а.с. 221, 222-228) в зв,язку з тим, що експерт не попереджений належним чином про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України (т. 2 а.с. 222 із зворотнього боку, третій абзац зверху).

Висновком судово-психіатричної експертизи №61 відносно ОСОБА_8 , де під час психологічного обстеження підекспертний був доступний до спілкування. Мету проведення експертизи розуміє. Інкриміновані йому дії не визнає. Розповів, експертам, що дружина пиячила, коли він був на добовому чергуванні та не доглядала за дітьми. В поточному місяці це вже був неодноразовий випадок, коли він повертався додому з добового чергування та заставав вдома п,яну дружину, гармидер в їх будинку та недоглянутих в брудному одязі їх маленьких дітей, які могли займатися небезпечними для їх життя речами ( брати сірники, гратися електрикою, тощо). Він через це злився на дружину, і так як вона на вмовляння не реагувала, то міг її побити дати ляпасів. Так і цього разу приїхав додому з роботи та застав вдома п,яну дружину та недоглянутих брудних дітей. Роздратувався, вдарив дружину декілька разів долонею по обличчю в щелепу та по губах, вона впала на диван, намагався змусити її встати і вона впала на підлогу, а потім випадково придушив коліном і пізніше дав підпотиличник. Потім вона займалася своїми справами, а він сходив до магазину і пішов спати, прокинувся вранці та поїхав на роботу, вже дорогою дізнався, що дружина померла. Стверджує, що він дружину не вбивав та не наносив дружині удари в життєво важливі органи та такі, які б за своєю силою могли їй суттєво нашкодити.
Не є зрозумілою поведінка ОСОБА_8 , який начебто піклується про своїх дітей та постійно докоряє дружину за те, що вона не доглядає за дітьми, і який в той же час, проснувшись вранці 23.01.2016 року поїхав на роботу, не зайшовши до кімнати, в якій знаходилась дружина з однією дитиною, не поцікавився станом її здоров,я, та не переконався в тому, як там його діти.
Далі експерти дають відповіді на дев,ять поставлених слідчим запитань:
1) ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час на психічні захворювання, передбачені ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає.
2) ОСОБА_8 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
3) ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
4)У ОСОБА_8 не виявлено ознак будь-яких психічних відхилень, які б позбавляли його здатності правильно усвідомлювати свої дії та керувати ними.
5) ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
6) ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій та перед цим у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.
7) ОСОБА_8 не притаманні такі індивідуально-психологічні особливості, які мали у нього яскраво виражений характер та могли б вчинити істотний вплив на його поведінку в досліджувані ситуації, в тому числі, завищена (занижена) самооцінка та схильність до фантазування.
8) ОСОБА_8 не притаманні такі індивідуально - психологічні особливості, як підвищена емоційність, жорстокість, раптові спалахи агресії.
9) ОСОБА_8 на наркоманію та хронічний алкоголізм не страждає та не потребує лікування від цих захворювань.
Таким чином, з висновкусудово-психіатричної експертизи №61 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно розповів експертам, що раніше бив дружину, а 22.01.2016 року приїхав додому з роботи та застав її в нетверезому стані, вдарив її декілька разів долонею по обличчю в щелепу та по губах,після чого вона впала на диван, намагався змусити її встати і вона впала на підлогу, а потім випадково придушив коліном і дав підпотиличник.
Обраний обвинуваченим ОСОБА_8 спосіб захисту не визнання вини в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження своїй дружині ОСОБА_11 , що спричинило її смерть, де об`єктивно доведена його вина в судовому засіданні, та його бачення в останньому слові постановити відносно нього виправдувальний вирок, свідчить про моральність обвинуваченої особи, його бажання, шляхом перекручування фактів, не прозорістю наданих суду показань, уникнути відповідальності за скоєний злочин. А тому, не визнання обвинуваченим вини не може бути підставою для постановлення судом виправдувального вироку, де на протязі судового розгляду справи адвокати ОСОБА_8 намагались довести його невинуватість. Встановлені в судовому засіданні обставини переконливо доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Фактично, за те що відбувалося та призвело до летального результату, ОСОБА_8 винить свою нині покійну дружину, яка вживала спиртні напої та не належним чином на його думку доглядала їх малолітніх дітей. Міри впливу ОСОБА_8 на дружину обмежувались лише сварками, її побиттям та зверненнями до Перемозької сільської ради.

Суд вважає доведеним обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, якого повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину) і його дії вірно кваліфіковані за даною статтею КК України, а саме у вмисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, який позитивно характеризується по місцю роботи ( т. 2, а.с. 45), за місцем проживання в селі Перемога, Баришівського району, Київської області характеризується позитивно. В характеристиці сільський голова відмітив ту обставину, що стосунки з дружиною були складні, в зв`язку з вживанням нею алкогольних напоїв. ОСОБА_8 неодноразово звертався до виконкому Перемозької сільської ради з проханням допомогти налагодити стосунки в сім,ї. (т. 2, а.с. 49). З наданої суду характеристики про проходження військової служби в Збройних силах України, ОСОБА_8 характеризується позитивно (т. 2, а.с. 46).
На диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра ОСОБА_8 не перебуває, раніше не судимий. (т. 2, а.с. 47,48).
При обранні міри покарання ОСОБА_8 , суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд не погоджується з думкою захисників обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, і що він не був підозрюваним та те, що він відповідно не може бути обвинуваченою особою по справі та відносно нього суду слід ухвалити виправдувальний вирок. Насправді ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 278 КПК України було вручено письмове повідомлено про підозру в день її складання 25 січня 2016 року, під змістом якої він поставив свій підпис 25 січня 2016 року о 17 годині 40 хвилин ( т .2, а.с. 34-37), вручена пам,ятка про процесуальні права та обов,язки підозрюваного ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 38-43) і через 10 хвилин слідчим ОСОБА_58 о 17 год. 50 хв. був розпочатий допит ОСОБА_8 в якості підозрюваного, де протокол допиту міститься на 4-х аркушах (А-4), який слідчий не міг в реальній обстановці провести за 10 хв., а тому запис в протоколі про те, що допит закінчено о 18 годині 00 хвилин є технічною помилкою, що підтвердив в судовому засіданні заступник начальника СВ ОСОБА_59 . Щодо змісту підозри, то суть її не змінена, і слідчим в послідуючому були виконанні вимог ст. 290 КПК України. А тому клопотання адвоката ОСОБА_6 від 06.12.2016 року про ухвалення виправдувального вироку під час з,ясування обставин та перевірка їх доказами, є не доречним і підстав для ухвалення виправдувального вироку ОСОБА_8 при наявності достатніх обґрунтованих доказів його вини в спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть останньої, суд не вбачає.
За клопотанням захисників ОСОБА_8 , судом досліджені матеріали справи №355/95/16-к, провадження №1кс/355/17/16 щодо розгляду клопотання слідчим суддею Баришівського районного суду, Київської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та з`ясовані всі питання, на які звертають увагу захисники.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 , злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Судом в судовому засіданні приєднані до матеріалів справи матеріали кримінального провадження, які досліджені судом з переглядом всіх відеоматеріалів, наданих суду прокурором та всіх відеоматеріалів, наданих суду захисниками ОСОБА_8 ..

Захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні заявлялась велика кількість письмових клопотань, які розглянуті судом та надана їм належна правова оцінка.

Клопотання, подане адвокатом ОСОБА_7 02.03.2017 року під час дослідження матеріалів справи про визнання доказів недопустимими, а саме слідчого експерименту від 26.01.2016 року, де адвокат вважає, що очевидність недопустимості вищевказаного доказу полягає в грубому порушенні ч. 5 ст. 240 КПК України, тобто під час проведення слідчого експерименту заступник начальника СВ Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_57 , незаконно без добровільної згоди власника житла ОСОБА_13 , або відповідної ухвали, проник до приватного приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а тому недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і що на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Спростуванням щодо заявленого такого клопотання є те, що на запитання суду захисники ОСОБА_8 повідомили, що ОСОБА_13 насправді не є власником домоволодіння і спадкові права на будинок належним чином ніким не оформлялися. В матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 32) є заява ОСОБА_13 від 23.01.2016 року на ім`я начальника Баришівського ВП про те, що він не заперечує проти перебування працівників поліції у житловому будинку АДРЕСА_2 та не заперечує проти проведення всіх належних слідчих дій.

Однак, в той же час захисники ОСОБА_8 з посиланням на ст. ст. 19, 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5057 V1 від 05.07.2012 року та ст.ст. 45-47, 93 КПК України (в редакції 2012 року) самостійно з участю обвинуваченого ОСОБА_8 проводили огляд території (внутрішнього) двору та самого будинку території Баришівського відділення поліції за адресою: вул. Київський шлях, 41 (в минулому вул. Леніна), смт. Баришівка, Київської області з застосуванням фотоапарату (т. 2, а. с. 127-128,129) та відповідно склали акт огляду від 19.04.2016 року з зазначенням часу в період з 14 год.15 хв. по 14 год. 48 хв. Дозвіл керівництва поліції для проникнення на територію режимного об`єкту, яким є Баришівське відділення поліції, Переяслав-Хмельницького ВП Національної поліції в Київській області, проведення огляду території, його фотографування, де знаходяться громіздкі речові докази по інших кримінальних провадженнях, адвокатам та обвинуваченій особі ніхто не давав. Та обставина, що територія Баришівського ВП є «режимна територія із спеціальним режимом доступу» стверджується листом від 27.03.2017 року №927/109/1010/0417 за підписом т.в.о. начальника Баришівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_68 . А тому суд не приймає до уваги ті докази, які надані суду захисниками ОСОБА_8 , як неналежні докази.

Акт огляду місця події, складений адвокатами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 14.03.2016 року (т. 2, а.с. 201-202, переглянутий судом диск СР-R на а.с. 204 та фотографія на а.с.203) не відповідає погодним умовам третьої декади січня 2016 року про ймовірність отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , яка в селі Перемога могла йти по дорозі до своєї знайомої і у зворотному напрямку додому, суд також не приймає, як доказ у справі, так як викладене ґрунтується на припущеннях адвокатів.

Акт відтворення обстановки та обставин події від 21.04.2016 року з застосуванням відеозйомки, проведений адвокатами: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за участю обвинуваченого ОСОБА_8 в смт. Баришівка с. Перемога, (т.2, а.с.198-199, 200) суд не вважає належним доказом у справі з підстав невідповідності порам року.

Адвокати також піддають сумніву невідповідність підозри ОСОБА_8 з викладеним в обвинувальному акті.

Однак Постановою Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі №5-328 кс 16 за заявою заступника Генерального прокурора України, поданої в порядку п. 2 ст. 445 КПК України, надано правовий висновок щодо положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, де обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального провадження з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, поняття обвинувачення викладено, як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

До процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України на стадії досудового розслідування особа перебуває у статусі підозрюваного.

Підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри ( ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин та етапом, з якого починається реалізовуватися кримінальна відповідальність.

На підставі наведених теоретичних положень Верховний Суд України констатував нетотожність понять «підозра» і «обвинувачення», які є різними етапами досудового розслідування з притаманним лише їм специфічним комплексом гарантій прав та обов,язків і порядку здійснення процесуальних дій. З огляду на це недопустимим є використання зазначених понять, як синонімів у різних процесуальних документах, оскільки вони не можуть вважатися рівнозначними, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних у повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Водночас Верховний Суд України звернув увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, намагання захисників ОСОБА_8 довести суду невідповідність письмового повідомлення про підозру обвинуваченому і обвинувального акту, є неправильним тлумаченням і не приймається судом. Що стосується обвинувального акту відносно ОСОБА_8 то наведені в ньому фактичні обставини в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 277 КПК України. Таким чином конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні і саме обвинувачення не викликають у суду сумнівів. Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України є неконкретним, а тому слід визнати доводи захисників необґрунтованими доводами про те, що формальне недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України вплинуло на право на захист обвинуваченого і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судового рішення у даному провадженні.

Суд також звертає увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження в суді обставин вчиненого кримінального правопорушення та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення щодо ОСОБА_8 є фактичною моделлю вчиненого ним злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення), являє собою правову модель скоєного злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , де він, не зважаючи на докази його вини, доведені в судовому засіданні, скориставшись таким своїм правом, як способом захисту, обрав спосіб захисту невизнання вини, пославшись на якісь інші сили: (падіння потерпілої з висоти власного росту на сніг, отримання ушкоджень при падінні на якісь предмети на території домоволодіння, чи падіння при можливому слідуванні до знайомої по дорозі в селі Перемога, що зазначено в актах складених адвокатами ОСОБА_8 ), завдяки яким його дружина ОСОБА_17 отримала низку тілесних ушкоджень в тому числі і тих рокових , які призвели до її смерті.

В матеріалах справи (т. 2 а.с. 59) є заява ОСОБА_8 слідчому Баришівського ВП, написана власноручно 27.01.2016 року про те, що він від послуг захисника під час обрання запобіжного заходу і вигляді тримання під вартою відмовляється і свої права в суді буде захищати самостійно.

Інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні на протязі року захищають три кваліфіковані професійні адвокати, які надавали йому правову допомогу на досудовому слідстві та продовжують це робити під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, а тому ОСОБА_8 не був позбавлений права на захист та принаймі в суді не чинилися перешкоди адвокатам у їх адвокатській діяльності по захисту інтересів їх клієнта, де судом були розглянуті всі їх численні клопотання, в тому числі і щодо відводу суддів та з,ясовані всі обставини по справі.

Захисники відверто звинувачують орган досудового слідства в тому числі процесуального прокурора в порушенні права на захист, в підробці процесуальних документів та звертають увагу суду на протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 25.01.2016 року, доданий до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з зазначенням (допит розпочато о 17 год. 50 хв., допит закінчено о 18 год. 00 хвилин).

Судом, за клопотання захисників ОСОБА_8 в судовому засіданні були досліджені матеріали справи ( №355/95/2016-к, №1-кс/355/17/16) щодо обрання ОСОБА_8 27.01.2016 року слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також проведений детальний аналіз з оригіналом протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 25.01.2016 року, який був доданий прокурором суду в судовому засіданні. В наданому прокурором протоколі рукописним текстом зазначено в графах : ( допит розпочато о 17 год. 50 хв., допит закінчено о 18 год. 50 хв.). Звинувачення адвокатів полягає в тому, що слідчий помилився в часі проведення слідчої дії, так як в копії протоколу, який додавався до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, час складання протоколу допиту підозрюваного, який міститься на 4-х друкованих аркушах зазначено лише 10 хв., а в оригіналі, що надав суду прокурор зазначено - на протязі години. Однак зміст процесуального документу в оригіналі і в копії є ідентичним, де початок і закінчення кожного аркуша дослівно відповідає одному і тому ж самому змісту тексту протоколу. Підписи ОСОБА_8 , на оригіналі так і в копії, розміщені пропорційно і сам обвинувачений в судовому засіданні неодноразово на запитання суду визнав свої підписи в оригіналі протоколу та на копії протоколу допиту підозрюваного. А тому сумніви і перестороги адвокатів з даного приводу є недоречними та не об`єктивними.

А тому заявлене адвокатом ОСОБА_5 клопотання про призначення почеркознавчої експертизи після з,ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження в суді та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів, не відповідає вимогам ст. 363 КПК України і також відхилене судом.

Заявлене адвокатом ОСОБА_6 клопотання про визнання доказів : протоколу слідчого експерименту від 26.01.2016 року, висновку судово - медичного експерта ОСОБА_60 №34, проведеного з 25.01.2016 року по 30.03.2016 року, судово-медичного дослідження №3т, проведеного з 02.02.2016 року по 30.03.2016 року та висновку судово-психіатричного експерта №61 на підставі постанови слідчого від 02.02.2016 року - недопустимими, суд не приймає:

1)Суд, розглядаючи клопотання щодо слідчого експерименту, звертає увагу на те, що адвокат знову загострює увагу на обсягу часу, витраченого на проведення даної слідчої дії, початок якої зафіксовано в смт. Баришівка, а закінчена в селі Перемога в будинку АДРЕСА_2 та те, що поняті були задіяні безпосередньо на самому місці проведення слідчого експерименту в будинку АДРЕСА_2 . В будинку, де проводився слідчий експеримент, ні власник будинку ОСОБА_13 , ні ОСОБА_8 не надавали згоду на проведення слідчої дії, яка проводилась з застосуванням відео зйомки, де була зафіксована постать озброєного поліцейського в форменному одязі і адвокат робить висновок про те, що ОСОБА_8 перебував під вартою та конвоєм.

Так, суд не приймає до уваги і не погоджується з адвокатом з тим, що зазначене житло є власністю ОСОБА_13 , так як відсутні в матеріалах справи будь-які підтверджуючі документи щодо права власності на нерухоме майно, як у ОСОБА_13 , так і у Кравціва Б. Окрім того ОСОБА_13 ще 23.01.2016 року насправді писав заяву начальнику Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП України в Київській області про те, що він не заперечує проти перебування працівників поліції в будинку АДРЕСА_2 . Така заява міститься на (а.с.8) в досліджених судом матеріалах ( №355/95/2016-к, №1-кс/355/17/16) щодо обрання ОСОБА_8 27.01.2016 року слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Щодо форменого одягу та зброї на відео, то адвокат не з,ясував, що то був за працівник поліції, чи знаходився він на добовому чергуванні, і про яку зброю вів мову. Висновок відносно перебування під вартою ОСОБА_8 спростовується показаннями свідків та наявністю у ОСОБА_8 мобільного телефону, яким він користувався без перешкод на свій розсуд. Окрім того в матеріалах справи відсутній протокол затримання ОСОБА_8 відповідно до ст. 208 КПК України.

2)Щодо висновку експерта судово-медичної експертизи ОСОБА_69 №34, проведеного з 25.01.2016 року по 30.03.2016 року та №3/Т , проведеного з 02.02.2016 року по 30.02.2016 року, які адвокат теж вважає недопустимими засобами доказування з підстав того, що висновки експерта ґрунтуються на матеріалах слідчого експерименту від 26.01.2016 року з відеозаписом та протоколу огляду місця події від 23.01.2016 року.

Адвокат ОСОБА_5 також подав до суду клопотання про визнання висновку експерта ОСОБА_69 №3/Т , проведеного з 02.02.2016 року по 30.02.2016 року недопустимим доказом. Як адвокат ОСОБА_6 так і адвокат ОСОБА_5 роблять висновок про те, що судово-медичний експерт ОСОБА_70 не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо не правдивий висновок за ст. ст. 384,385 КК України. На переконання суду, таке посилання є безпідставним, не об,єктивним та надуманим. Так, у висновку експерта №34, проведеного з 25.01.2016 року по 30.03.2016 року (т. 2 на а.с. 76) з правами та обов,язками експерта, передбаченими ст. 69 КПК України ОСОБА_63 ознайомлений та відповідно до ч. 2 ст. 102 та ст. 70 КПК України попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України за завідомо не правдивий висновок. Відповідно і у висновку експерта №3/Т , проведеного з 02.02.2016 року по 30.02.2016 року, ( т. 2 а.с.81) ОСОБА_63 також ознайомлений та відповідно до ч. 2 ст. 102 та ст. 70 КПК України попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України за завідомо не правдивий висновок.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що експерт не будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, склав висновок 3/Т без докладного опису проведених експертом досліджень та про упередженість та не об,єктивність експерта, що має очевидний характер, з чим суд погодитись не може.

В той же час за клопотанням адвоката ОСОБА_5 експертами Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи міністерства охорони здоров,я України з 31.05.2016 року по 17.06.2016 року була проведена (комісійна) судово-медична експертиза №4-2016/з за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000046 (т. 4 а.с. 50-64) та складений акт судово-медичного дослідження №7-к, розпочатий 03.06.2016 року, закінчений 13.06.2016 року. (т.4 а.с.48-49). Зазначені документи за клопотанням адвоката судом приєднані до матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 і ці документи адвокати вважають об,єктивними та відповідають обставинам справи. Однак судово-медичний експерт ОСОБА_71 при дачі висновку щодо судово-медичного дослідження №7-к не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України, так як в акті такі відомості взагалі відсутні.

3. Щодо висновку судово-психіатричної експертизи №61 відносно ОСОБА_8 , то адвокат ОСОБА_6 також вважає цей доказ недопустимим клопотання в т. 4 на а.с. 5-8 з посиланням на ч. 2 ст. 86 КПК України (недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення). В той же час адвокат упускає ч. 1 даної статті, із змісту якої вбачається, що: ( доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом). Так, при проведенні даної експертизи ОСОБА_8 послідовно у довільній формі розповідав експертам, як напередодні, так і 22.01.2016 року наносив тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_17 , при цьому ніхто, в тому числі слідчий чи процесуальний прокурор ніякого тиску на нього не чинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, де сторона обвинувачення (ч. 2 зазначеної статті) здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій…, висновків експертів,… проведення інших процесуальних дій. Сторона захисту (ч. 2 статті) також здійснює збирання доказів,... документів, відомостей, висновків експертів,.. ініціює проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, із наведеного вбачається, що всі докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, адвокати у своїх клопотаннях просять суд визнати їх недопустимими.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв,язку, приймає відповідне процесуальне рішення.

Підтвердженням цього є практика Європейського суду з прав людини, який орієнтує на те, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінального караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в у контексті статті 6 Конвенції Європейського суду покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ( Девеер проти Бельгії від 27.02.1980 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню обставини у кримінальному провадженні зокрема подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 121 України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу з урахуванням, як пом`якшуючих, так і обтяжуючих вину обставин та добутих в судовому засіданні доказів.

Жодних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст. 67 КК України відсутні.

Суд вважає, що обраний обвинуваченим спосіб захисту не визнання вини при наявності доказів його вини у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_11 , що спричинило її смерть, свідчить про наміри ОСОБА_8 уникнути відповідальності за скоєний злочин і така його поведінка не дає суду підстав для застосування до нього ст. 69 КК України призначення більш м,якого покарання, ніж передбаченого законом і це підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання та ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню необхідно зарахувати 94 днів в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 47 днів з 27.01.2016 року по 14.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді семи років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання 94 дні - строк попереднього ув`язнення - 47 днів у строк тримання під вартою в слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 21.01.2016 року по 26.05.2016 року та строк тримання під вартою в слідчому ізоляторі до вступу вироку в законну силу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 вираховувати з 19 квітня 2017 року і утримувати під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_8 взяти під варту із зали суду і утримувати під вартою в слідчому ізоляторі до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області, а засудженими з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1