Справа № 149/116/17
Провадження №1-кп/149/53/17
Номер рядка звіту 34
В И Р О К
Іменем України
18.07.2017 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 10.04.2015 року за № 0000230, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця с. Колибабинці Хмільницького району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого у ФОП ОСОБА_8 слюсарем, на утриманні неповнолітня дитина, не судимого, за ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , який у встановленому чинним законодавством порядку успішно здав у реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції України теоретичний іспит на знання діючих Правил дорожнього руху України та практичний іспит на перевірку навичок керування транспортним засобом та отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.09.2009 року, 10.04.2015 року, приблизно о 15:00 годині, керуючи належним йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на праві власності автомобілем марки Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по вул. І. Богуна в місті Хмільнику Вінницької області у напрямку села Широка Гребля Хмільницького району, усвідомлюючи факт порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом, перед виникненням небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху, не здійснив об`їзд перешкоди, маючи відповідно до висновку експерта № 660а від 10.10.2016 року технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода та згідно висновку експерта № 861а від 14.11.2016, допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме п.12.3, відповідно до якого "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди".
Внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху України, ОСОБА_6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 109 від 11.08.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани на нижній губі, яка належить до легких тілесних ушкоджень; струсу головного мозку, який належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; скалкового перелому правої великогомілкової кістки, лівої стегнової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав та в судовому засіданні показав, що він 10 квітня 2015 року біля 15 години їхав по місту Хмільнику по вулиці І. Богуна в напрямку с. Широка Гребля. Швидкість руху була біля 40 км на годину. Видимість добра. Здалеку побачив, що від автомобіля, який зупинився попереду, дорогу справа на ліво переходить якийсь чоловік. Він бачив, як цей чоловік перед цим вийшов з легкового автомобіля, що був біля узбіччя. Він вийшов через ліву задню дверку автомобіля безпосередньо на дорогу. Той чоловік відчинив ліву задню дверку, вийшов і відразу ж почав бігти через дорогу. Він вибіг за 3-4 метри перед його автомобілем. Коли він вибіг на дорогу, він загальмував, але не встиг запобігти наїзду на того чоловіка. Коли той чоловік почав бігти, він відразу загальмував, потім вивернув руль вліво, але зіткнення уникнути не зміг. Удар був бампером в ногу, а потім той чоловік впав на капот, пом"яв капот і після цього впав на дорогу. Він лежав ниць, спиною догори. Говорити він не говорив, але свідомості не втрачав. Напрямок руху перед гальмуванням він не змінював. Покриття тоді було сухе, на вулиці було сонячно. Потім автомобіль швидкої забрав потерпілого до лікарні. На наступний день в присутності слідчої ОСОБА_9 , ОСОБА_4 написав розписку, що він до нього претензій не має. Шкоду ОСОБА_4 він не відшкодовував, так як себе винним не вважав і не вважає. Цивільний позов не визнає.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його вина у скоєнні вказаного злочину доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що 10 квітня 2015 року біля 15 години він автомобілем під керуванням ОСОБА_10 - знайомого його товариша ОСОБА_11 , їхав з міста Хмільника додому до с. Курилівка, де мали бути христини його доньки. Він сидів на задньому пасажирському сидінні справа. На виїзді з Хмільника, водій автомобіля на його прохання зупинив автомобіль, так як йому було необхідно зайти в магазин, який був на іншій стороні вулиці. Водій зупинив автомобіль на узбіччі. Відчинив праву задню дверку, вийшов з автомобіля, обійшов його ззаду. Коли вийшов на дорогу щоб її перейти на інший бік, то побачив, що на нього летить автомобіль. Він коли це побачив - то зупинився, але не встиг зійти з дороги як автомобіль налетів на нього. Удар прийшовся передньою частиною автомобіля в ліву сторону лівої ноги. Від цього удару його підкинуло, він впав на капот, а потім перевернувся в повітрі і впав ззаду, а автомобіль поїхав. Після удару він відчув неймовірний біль. Потім його доставили автомобілем швидкої допомоги до лікарні, де йому зашивали губу, у нього були вибиті зуби, були переломи ніг. Після цього його дуже нестерпно все боліло. До лікарні приїхав ОСОБА_11 , який привіз його дружину. На його прохання ОСОБА_11 приніс горілки і вони випили по 100 грам. Після цього йому стало трохи легше. На наступний день до нього прийшов ОСОБА_6 , який попросив його написати розписку про те, що він до нього претензій немає. При цьому він сказав, що буде йому допомагати та оплачувати лікування, а він без цієї розписки не може забрати автомобіль з штрафплощадки, а автомобіль це можливість заробити гроші. Він йому повірив і написав таку розписку. На його думку той автомобіль перед наїздом на нього рухався зі швидкістю не менше 60 км на годину. Після цього ОСОБА_6 до нього не приходив і жодної копійки на лікування не дав. Йому робили операції на лівій нозі, поставили металеву пластину. Потім через півтора місяця йому робили операцію на правій нозі. Фактично обвинувачений зробив його інвалідом. Він потратив на лікування значно більше коштів, але документи на придбання більшої частини ліків не зберіг, зокрема і металевої пластини. Просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що кілька років назад, точну дату не пам"ятає, але не заперечує, що це було 10.04.2015 року біля 15 години, він разом з товаришем ОСОБА_12 автомобілем знайомого ОСОБА_10 , їхали з міста Хмільника до села Курилівки. Коли виїзжали з міста Хмільника, ОСОБА_13 попросив зупинити автомобіль, так як йому в магазині було потрібно щось купити. Водій ОСОБА_10 , минувши бус, який стояв на узбіччі, зупинив на узбіччі автомобіль і ОСОБА_14 , який сидів на задньому сидіння справа, вийшов з автомобіля. Магазин був з іншої сторони вулиці, ОСОБА_14 обходив автомобіль ззаду. Через короткий проміжок часу, майже відразу ж, він сидячи в салоні автомобіля, почув звук удару і звук гальм автомобіля. Коли він вийшов з автомобіля то побачив, що збоку зліва на дорозі поруч від їх автомобіля стоїть інший автомобіль, а перед ним на дорозі лежить ОСОБА_14 . Автомобіль, який збив ОСОБА_14 стояв на своїй полосі руху ближче до середини дороги. Ні він, ні ОСОБА_14 , перед цим алкоголю не вживали. Потім ОСОБА_14 забрав автомобіль швидкої допомоги. На його прохання ОСОБА_10 поїхав в село Курилівку де вони повідомили про те, що сталося дружині ОСОБА_14 і привезли її до Хмільника в лікарню. Вже в лікарні, коли ОСОБА_14 надали першу допомогу, він на його прохання, щоб зняти біль, приніс горілки і вони разом випили по сто грам горілки.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що кілька років назад, точну дату не пам"ятає, але не заперечує що це було 10 квітня 2015 року біля 15 години, він перебував біля автомагазину, що по вул. Горького в місті Хмільнику. До нього підійшов його знайомий ОСОБА_11 , який попросив відвести його та його товариша ОСОБА_15 в село Курилівку, так як вони поспішали на христини. Він погодився. ОСОБА_11 сів на переднє пасижирське сидіння, а його товариш на заднє праве сидіння автомобіля. Коли рухалися по вулиці І. Богуна до виїзду з міста Хмільника, його попросили зупинити автомобіль, так як ОСОБА_4 необхідно було зайти в магазин, що був на іншій стороні вулиці. Він проїхав пішоходний перехід і за ним через метрів 100 зупинив автомобіль на узбіччі, проїхавши автомобіль - бус Т4, який також повністю стояв на узбіччі. Він зупинив автомобіль за метри 4 попереду того буса, також повністю на узбіччі. Ширина узбіччя була приблизно три метри. Коли він зупинив автомобіль, пасажир ОСОБА_4 , що сидів ззаду, відкривши праву задню дверку, вийшов з автомобіля. Через ліву задню дверку він вийти не міг, так як та дверка у нього не працювала і була "заглушена". Він обходив автомобіль ззаду. Через кілька секунд вони почули якийсь удар і звук гальм автомобіля. Коли він та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля то почачили, що приблизно посередині дороги стоїть автомобіль сітроен білого кольору, а перед ним лежить ОСОБА_4 .. У ОСОБА_16 запав язик і дуже йшла кров, вони почали надавати йому допомогу. Потім приїхав автомобіль швидкої допомоги, який забрав ОСОБА_14 до лікарні. Автомобіль бус, який стояв на узбіччі, не перешкоджав видимості для учасників руху, а також для ОСОБА_14 , коли той переходив дорогу. Сидячи в салоні автомобіля, він від ОСОБА_14 та ОСОБА_17 запаху алкоголю не чув. Потім він на прохання ОСОБА_11 з села привіз до лікарні дружину ОСОБА_14 .

Протоколом огляду місця події від 10.04.2015 року (15:25-17:00 години), план схемою та фототаблицею до протоколу огляду місця події, з яких вбачається, що місцем події є ділянка дороги по вул. І. Богуна в місті Хмільнику навпроти будинку № 81а. Ділянка дороги з асфальтобетонним покриттям, без вибоїн. На дорозі будь-які роздільні смуги відсутні. З правої сторони дороги наявне узбіччя шириною 3 метри, з лівої сторони дороги наявний тротуар. З правої сторони наявна електроопора № 98. По центру автодороги, тобто, з лівої сторони полоси руху в напрямку виїзду з м. Хмільника наявний автомобіль Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_3 .Вказаний автомобіль знаходиться від електропори № 98 на відстані 14 м - заднє праве колесо, 16,80 м. - переднє праве колесо. При огляді від заднього правого колеса наявний гальмівний шлях 3,7 м. Ліве переднє колесо автомобіля знаходиться за 7 метрів до тротуару та за 1 м до електроопори б/н з лівої сторони дороги. Ліве заднє колесо автомобіля знаходиться на відстані 7,30 м до тротуару та за 4 м. від електроопори б/н. На відстані 3,10 м від автомобіля в напрямку виїзду з міста Хмільника на покритті дороги виявлено слід речовини бурого кольору. При огляді автомобіля на капоті з лівої сторгони майже по центру наявна незначна вм"ятина. Автомобіль вилучено на штрафплощадку (а.с. 89-94).

Протоколом слідчого експерименту від 23.04.2016 року з ОСОБА_6 , який на місці події розповів та показав обставни ДТП. Зокрема показав, що в той час коли він помітив пішохода то пішоход перебував на краю проїзжої частини дороги. Відстань від передньої частини автомобіля до траєкторії руху пішохода склалал 4,75 м. Швидкість руху автомобіля в цей час була біля 30 км на годину. Траєкторія руху пішохода була 90 градусів. Було встановлено відстань яку подолав пішохід від появи небезпеки для руху для водія зазначеного автомобіля до місця наїзду, яка склала 3,2 м, час за який пішохід подолав дану відстань, який становить при трьох замірах наступні значення: t1=1,85 с; t 2=1,90 с; t3=1,90 с, а також відстань від автомобіля в момент появи небезпеки для руху до траєкторії руху пішохода, яка склала 4,75 м (а.с.102-106).

Протоколом слідчого експерименту від 16.08.2016 року з потерпілим ОСОБА_4 , який на місці події розповів та показав обставини ДТП. Так він показав, що коли розпочинав рух та переходити дорогу, то т.з на дорозі не було, але не виключає того, що не звернув увагу на автомобіль так як він був далеко. Зробивши декілька кроків вперед, він подивився ліворуч. Було встановлено відстань яку подолав пішохід від появи небезпеки для руху для водія зазначеного автомобіля до місця наїзду, яка склала 8 м, з них 6 м вперед та 2 м назад, час за який пішохід подолав дану відстань, який становить при трьох замірах наступні значення: t 1=4,01 с; t2=3,88 с; t3=3,95 с; Т1=7,04 с; Т 2=7,01 с; Т3=6,95 с, а також відстань від автомобіля в момент появи небезпеки для руху до траєкторії руху пішохода, яка склала 20 м. Швидкість руху автомобіля зі слів пішохода ОСОБА_4 становила 60-70 км/год (а.с.108-113).

Постановою слідчого від 30.08.2016 року про призначення автотехнічної експертизи.

Як вбачається з вказаної постанови, експерту були надані вихідні дані отримані при проведенні огляду місця події, а також при проведенні слідчого експерименту як участю потерпілого ОСОБА_4 , так і з участю ОСОБА_6 . Так з постанови вбачається, що під час огляду місця події було встановлено, що проїзна частина дороги шириною 12,4 м, призначена для руху в двох напрямках на якій відсутня роздільна розмітка руху. Покриття проїзної частини дороги асфальтобетон горизонтального профілю, на час огляду сухе, чисте, без вибоїн. На проїзній частині дороги наявний слід тертя шин автомобіля марки Citroеn Jumpy д.н.з. НОМЕР_3 довжиною 3,7 м.

Під час проведення слідчого експерименту з водієм ОСОБА_6 було встановлено відстань яку подолав пішохід від появи небезпеки для руху для водія зазначеного автомобіля до місця наїзду, яка склала 3,2 м, час за який пішохід подолав дану відстань, який становить при трьох замірах наступні значення: t1=1,85 с; t 2=1,90 с; t3=1,90 с, а також відстань від автомобіля в момент появи небезпеки для руху до траєкторії руху пішохода, яка склала 4,75 м. Швидкість руху автомобіля зі слів водія ОСОБА_6 становила 30 км/год.

Під час проведення слідчого експерименту з пішоходом ОСОБА_4 було встановлено відстань яку подолав пішохід від появи небезпеки для руху для водія зазначеного автомобіля до місця наїзду, яка склала 8 м, з них 6 м вперед та 2 м назад, час за який пішохід подолав дану відстань, який становить при трьох замірах наступні значення: t 1=4,01 с; t2=3,88 с; t3=3,95 с; Т1=7,04 с; Т 2=7,01 с; Т3=6,95 с, а також відстань від автомобіля в момент появи небезпеки для руху до траєкторії руху пішохода, яка склала 20 м. Швидкість руху автомобіля зі слів пішохода ОСОБА_4 становила 60-70 км/год (а.с.95-96).

Висновком експерта № 660а від 10.10.2016 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, дії водія Citroen Jumpy, державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. 12.3 ПДР. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля Citroen Jumpy ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода (а.с.97-101).

Постановою слідчого від 10.11.2016 року про призначення додаткової автотехнічної експертизи (а.с.114-115).

Висновком експерта № 861а від 14.11.2016 року, відповідно до якого в ситуації яка склалася, при технічних величинах, які містяться в матеріалах кримінального провадження та які були зазначені у постанові про призначення експертизи і були використані експертом під час виконання експертизи № 660а від 10.10.2016 року, в діях водія Citroen Jumpy, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України (а.с.116-117).

Постановою слідчого від 23.06.2015 року про призначення судово-медичної експертизи стосовно потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 128).

Висновком експерта № 109 від 11.08.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено тілені ушкодження у вигляді рани на нижній губі, яка належить до легких тілесних ушкоджень; струсу головного мозку, який належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; скалкового перелому правої великогомілкової кістки, лівої стегнової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с.129-130)
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , що обвинувачений ОСОБА_6 не порушув ПДР України та не вчиняв злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що висновки експерта 660а від 10.10.2016 року про те, що водій автомобіля Citroen Jumpy ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, грунтуються лише на даних, які отримані від потерпілого ОСОБА_4 , а тому не відповідають обставинам справи.

Разом з тим, як вбачається з постанови слідчого від 30.08.2016 року про призначення автотехнічної експертизи та висновку експерта № 660а від 10.10.2016 року, експерту були надані вихідні дані отримані при проведенні огляду місця події, а також при проведенні слідчого експерименту як участю потерпілого ОСОБА_4 , так і з участю ОСОБА_6 , отримані дані використовувалися експертом при проведенні досліджень.

Суперечність між показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з одного боку та показаннями потерпілого ОСОБА_4 з іншого щодо руху його тіла та його падіння після удару передньою частиною автомобіля по ногам потерпілого ОСОБА_4 , доказового значення у кримінальному провадженні саме для встановлення судом вини ОСОБА_6 у ДТП та її наслідках, їх причинного зв"язку між собою, не мають. Така суперечність між показаннями обвинуваченого та свідків з одного боку та потерпілого з іншого, викликана саме психологічним стресом та фізичним болем, яких потерпілий ОСОБА_4 зазнав внаслідок ДТП та його суб"єктивним сприйняттям цього.

Таким чином, суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, їх доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , висновками автотехнічних експертих 660а від 10.10.2016 року, № 861а від 14.11.2016 року, оціненими судом в їх сукупності та взаємозв"язку.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд розцінює, як його намагання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин та як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення.

Суд вважає, що не встановлено підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 94 КПК України, дослідивши та оцінівши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена повністю і дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплюються складом злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому вони вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, злочин вчинив вперше (а.с.136,137,138).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З врахуванням наведеного, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв необережний злочин средньої тяжкості, конкретні обставин справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема і те, що він має роботу та працює, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 296 КК України в межах санкції вказаної статті у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, застосувавши положення ст. 75 КПК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо основного покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 1625,58 гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди.

Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1625,58 гривень вартості витрат понесенних ним на лікування, суд вважає можливим задовольнити повністю, оскільки в судовому засіданні було об`єктивно доведено заподіяння потерпілому ОСОБА_4 шкоди від злочину в розмірі 1625,58 гривень, а обвинувачений несе обов`язок по відшкодуванню збитків та шкоди, заподіяних внаслідок скоєння злочину у випадку доведення його вини у його скоєнні в межах заявленого цивільного позову (а.с. 47-58).

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково, а саме у розмірі 10000 гривень. При цьому суд виходить з того, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 переніс сильний фізичний біль внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також під час та внаслідок перенесених хірургічних операцій, це в свою чергу призвело до того, що потерпілий також зазнав важкої моральної та психологічної травми. Злочин скоєний обвинуваченим ОСОБА_6 та його наслідки мали істотний вплив на звичний спосіб життя потерпілого та потребували і потребують затрати значних зусиль потерпілого для відновлення його звичного способу життя та відновлення душевного спокою. Враховуючи ці обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000 гривень в певній мірі компенсує йому перенесені моральні страждання та душевний біль, заподіяні йому протиправною поведінкою обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

У зв"язку з тим, що потерпілим ОСОБА_4 понесено витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень, що підверджено належними доказами, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с. 48,49).

Питання про речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України (а.с.126,127).

Процесуальні витрати у справі стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.101,118,124).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-11, 118-126, 127-129, 369-371, 373, 374-376, 395 КПК України, ст.ст. 12, 50-53, 55, 65, 66, 67, 286 КК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 1625,58 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 гривень понесених ним витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Стягнути з ОСОБА_6 до державного бюджету України процесуальні витрати пов"язані із залученням експертів для проведення експертиз в розмірі 1407,36 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_3 , який передано на зберігання ОСОБА_6 , залишити власнику ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1