Справа № 373/996/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000033 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Переяслав-Хмельницького Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23.03.2016 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 навчального гвардійського танкового полку НОМЕР_2 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_6 строком до закінчення особового періоду, 30.03.2017 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3
№ 80 був призначений на посаду головного сержанта командиром відділення 3 взводу охорони 1 роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 у період з 15.01.2017 по 29.01.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин в умовах особливого періоду не повернувся на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_3 (дислокується у АДРЕСА_3 ), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, зазначивши, що обвинувачення є йому зрозумілим.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
15 червня 2017 року під час підготовчого судового засідання прокурор повідомив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода була укладена угода про визнання винуватості наступного змісту:
« 1.22.05.2017 прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону старшим
лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , громадянину:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Переяслав-Хмельницький Київської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому, одруженому, з повною середньою освітою, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючому посаду головного сержанта командира відділення 3 взводу охорони 1 роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_3 у військовому званні «старшина», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою:
АДРЕСА_2 , вручено обвинувальний акт за обвинуваченням нез`явленні на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_3 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного часу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
29.08.2014 старшина ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23.03.2016 ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 навчального гвардійського танкового полку НОМЕР_2 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_6 строком до закінчення особового періоду.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 30.09.2016 № 268 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та останній приступив до виконання обов`язків за посадою головного сержанта командиром відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони батальйону охорони.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 30.03.2017 № 80 ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта командиром відділення 3 взводу охорони 1 роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшина ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу, зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду (черги) мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.
Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях, включаючи Київську область та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президентом України.
Таким чином, з 15.01.2017 по 29.01.2017 на території Київської області діяв та діє особливий період.
Статтями 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу, старшина ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Незважаючи на вищевикладене, старшина ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
14.01.2017 ОСОБА_4 виписаний з Київського обласного наркологічного диспансеру (с. Глеваха) та у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, 15.01.2017 бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, діючи з прямим умислом, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин не з`явився з лікувального закладу на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_3 в умовах особливого періоду.
30.01.2017 старшина ОСОБА_4 направлений до Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2 на лікування.
Таким чином, старшина ОСОБА_4 у період з 15.01.2017 по 29.01.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин в умовах особливого періоду не повернувся на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_3 (дислокується у АДРЕСА_3 ) свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,
ОСОБА_4 являється учасником Антитерористичної операції на Сході України.
Кримінальним правопорушенням шкода не завдана.
(Підпис прокурора та обвинуваченого)
2. Беззастережне визнання винуватості:
2.1. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі.
2.2. ОСОБА_4 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.
3. Визначення покарання при затверджені угоди судом і постановлення вироку:
3.1.Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має намір продовжувати службу за контрактом. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Поряд з цим, ОСОБА_4 являється учасником антитерористичної операції на Сході України та має неповнолітню доньку.
Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси суспільства, з урахуванням ст. 69 КК України, сторони узгодили про призначення
ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання, а також з метою попередження вчинення ним нових злочинів, яке є більш м`яким, нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, замість позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 7 (семи) років покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.
4. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості:
4.1. Обвинувачений розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
4.1.1. Для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.
Підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, мені роз`яснено і є зрозумілими.
4.1.2. Для підозрюваного чи обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого мені кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявляти клопотання, виклик свідків і надання суду своїх доказів, мені роз`яснено і є зрозумілими.
(підпис прокурора і обвинуваченого).
5. Наслідки невиконання угоди:
5.1. Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
5.2. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
5.2.1. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.»
Угода підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_5 .
Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.12, ч.4 ст.407 КК України, ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні. Укладена угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Укладення сторонами даної угоди є добровільним.
Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.
Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.
Керуючись ст.ст.314, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 червня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні № 0000033, зі сторони обвинувачення, та ОСОБА_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1