Справа№ 640/573/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретері ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зараз працює електриком ТОВ «ТЕРРА ФУД», одружений має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований : АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 2 КК України,-
04.04.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. ОСОБА_4 призваний на військову службу. В подальшому солдата ОСОБА_4 направлено для проходження військової службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , а 19.09.2014р. наказом № 46 по особовому складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 8 роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 06.01.2015р. солдату ОСОБА_4 надано відпустку з06.01.2015р. до 27.01.2015р. з виїздом до АДРЕСА_1 , перебуваючи у відпустки ОСОБА_4 захворів та знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Новоодеської ЦРЛ до 13.02.2015р.
Згідно вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1,2, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 15.02.2015 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився на службу з лікувального закладу.
ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 15.02.2015р, в порушення вищезазначених вимог законів, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, самовільно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 до 16.03.2015р. до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 16.03.2015р. ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини, а згідно наказу №82 від 20.03.2015р. командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу частини.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст. 407 ч.2 КК України, визнав повністю та пояснив , що дійсно він з відпустки вчасно не повернувся до своєї військової частини , потім захворів, а коли одужав , ще деякий час не повертався , а займався власними проблемами, щиро кається, просить суворо не наказувати, а в подальшому обіцяє не скоювати злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.2 КК України, тобто нез`явлення на службу без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, характеризується виключно задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, знаходження у обвинуваченого на утримання двох малолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення , дані про особу обвинуваченого , пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції ст. 407 ч. 2 КК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляду штрафу в дохід держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1