Справа № 161/2796/14-к
Провадження № 1-кп/161/118/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретара судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за№0004421 від 8 жовтня 2013 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тилявка, Шумського району, Тернопільської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованиим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-26.06.2001 Волинським обласним судом за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 117, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 222 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі;

-09.03.2007 Луцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 ч. 1 ст. 358 КК України до 3-х років обмеження волі;

-18.02.2008 Луцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, частково приєднано покарання по вироку від 09.03.2007 до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.06.2010 згідно постанови Сихівського районного суду м. Львова;

-25.07.2013 Луцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307,ч.2 ст.307 КК України,
з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, востаннє 25.07.2013 Луцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, маючи не зняту та не погашену у встановлений законом строк судимість, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив нові умисні корисливі злочини.

Так, ОСОБА_3 18.12.2013, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збуту, придбав, зберігав та збув ОСОБА_6 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін за наступних обставин.

18.12.2013 приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_3 , знаходячись неподалік супермаркету «Колібріс», що за адресою м. Луцьк, вул. Гордіюк, 47, отримав від ОСОБА_6 (анкетні дані особи легендовані) грошові кошти в сумі 1500 грн. з метою подальшого збуту йому вказаної речовини.

Після цього, він разом з ОСОБА_6 поїхали автомобілем марки «BMW» під керуванням останнього в с. Підгайці, Луцького р-ну, де ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Дубнівська,14ж, за грошові кошти в сумі 1300 грн. незаконно придбав у гр. ОСОБА_7 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, який в подальшому, незаконно зберігаючи при собі, о 18 год. 48 хв. переніс до вказаного автомобіля, де незаконно збув ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 23.12.2013 № 0922/0929, вилучена у ОСОБА_6 18.12.2013 речовина, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою в перерахунку на амфетамін основу, 0,3078 грам.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України.

Окрім того, ОСОБА_3 16.01.2014, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збуту, повторно придбав, зберігав, перевозив та збув ОСОБА_6 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін за наступних обставин.

Так, 16.01.2014 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись неподалік РАГСу м. Луцька, що за адресою м. Луцьк, пр. Соборності, 18, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3500 грн. з метою подальшого збуту йому вказаної речовини.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 поїхали автомобілем марки «BMW» під керуванням останнього в с. Підгайці, Луцького р-ну, де ОСОБА_3 , знаходячись в подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , за грошові кошти в сумі 2900 грн. повторно незаконно придбав у ОСОБА_7 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. В подальшому, незаконно зберігаючи зазначений амфетамін при собі, ОСОБА_3 перевіз його автомобілем марки «BMW», під керуванням ОСОБА_6 в м. Луцьк, де о 18 год. 55 хв., перебуваючи по вул. Дубнівська, повторно незаконно збув зазначену вище речовину, ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 17.01.2014 № 0027/0027, надана на експертизу речовина, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,3424 грама.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України.

14 березня 2017 року, між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , була укладена угода про визнання винуватості, згідно з угодою ОСОБА_3 , беззастережно визнав винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, що викладені в обвинувальному акті.
Сторонами погоджена кваліфікація інкримінованих Обвинуваченому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, вчинені повторно), яка не підлягає подальшому оспорюванню.
Сторони погодили що обставинами, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, є:
- щире каяття,
- те, що з моменту їх вчинення минуло більше трьох років,

- шкідливих наслідків від інкримінованих йому злочинів не наступило, оскільки психотропні речовини, які ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав, перевозив та збув, були вилучені працівниками правоохоронних органів, крім того,

- обидва епізоди інкримінованих злочинів вчинялись ним під контролем працівників міліції.

Приймаючи до уваги наведене, а також з урахуванням особи обвинуваченого, який одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, згідно характеристики із слідчого ізолятора, де він на даний час утримується, режиму утримання ОСОБА_3 не порушував, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує доброзичливі стосунки, в тому числі з рідними, при зверненні за медичною допомогою в СІЗО, йому встановлений діагноз: вегетосудинна дистонія по гіпертонічному типу, з рекомендованим довготривалим прийомом медичних препаратів, сторони погодилисаь на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці з конфіскацією майна.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 1 рік 2 місяціпозбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, віднесенІ до злочинів тяжких, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 63,65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, вважає, вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , а саме:
-за ч. 1 ст. 307 КК України за ознаками, незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин;
-за ч.2 ст.307КК України за ознаками, незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, вчинені повторно.
Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає:

- щире каяття,
- те, що з моменту їх вчинення минуло більше трьох років,

- шкідливих наслідків від інкримінованих йому злочинів не наступило, оскільки психотропні речовини, які ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав, перевозив та збув, були вилучені працівниками правоохоронних органів,

- обидва епізоди інкримінованих злочинів вчинялись ним під контролем працівників міліції.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

Суд, враховуючи обставини угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як тяжких, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин покарання, визнанням своєї вини, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 та призначення зазначеного в угоді покарання.

Враховуючи, що призначається ОСОБА_3 відповідно до угоди остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці з конфіскацією майна, що на підставі ст.72 ч.5 КК України у строк відбуття покарання зараховується строк перебування під вартою з часу затримання з 16 січня 2014 року по 17 березня 2014 року, з 17 жовтня 2016 року по даний час, 17 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 2 місяці, то слід прийти до висновку, що ОСОБА_3 відбув зазначене в угоді покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, ОСОБА_3 слід скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши з під варти в залі суду, негайно.

Накладений 17 січня 2014 року арешт на речі вилучені у ОСОБА_3 , а саме: 56 гривень, 500 гривень, мобільний телефон Нокіа 1800, амфетамін скасувати (Т.1. а.с.141 ).

Речові докази по справі: амтефемін, що зданий по квитанціях №001802, 001836 в камеру схову Луцького МВ УМВС України у Волинській області, після набрання вироку законної сили знищити (Т.1.а.с.88,115).

Здані в камеру схову Луцького МВ УМВС України у Волинській області, по квитанції №1620 майно ОСОБА_3 , а саме : 56 (п`ятдесят шість) гривень, 500 (п`ятсот) гривень, по квитанції №001830 мобільний телефон Нокіа 1800, після набрання вироку законої сили конфіскувати (Т.1.а.с.159,160,163).

Повернути 500 (п`ятсот гривень) в Фінансово-господарську частину УМВС у Волинській області (нині УНП України у Волинській області), віддані по квитанції №1622 в камеру схову Луцького МВ УМВС України у Волинській області.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 735 гривень 60 копійок за проведення експертиз слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (Т.1. а.с.87, 113).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду від 14 березня 2017 року по кримінальному провадженню №0004421 від 8 жовтня 2013 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Луцької

місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 місяці з конфіскацією майна;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 16 січня 2014 року по 17 березня 2014 року, з 17 жовтня 2016 року по даний час, 17 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обраний 18 жовтня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_3 запобіжний закхід у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно.

Накладений 17 січня 2014 року арешт на речі вилучені у ОСОБА_3 , а саме: 56 гривень, 500 гривень, мобільний телефон Нокіа 1800, амфетамін скасувати.

Речові докази по справі: амтефемін, що зданий по квитанціях №001802, 001836 в камеру схову Луцького МВ УМВС України у Волинській області, після набрання вироку законної сили знищити.

Здані в камеру схову Луцького МВ УМВС України у Волинській області, по квитанції №1620 майно ОСОБА_3 , а саме : 56 (п`ятдесят шість) гривень, 500 (п`ятсот) гривень, по квитанції №001830 мобільний телефон Нокіа 1800, після набрання вироку законої сили конфіскувати.

Повернути 500 (п`ятсот гривень ) в Фінансово-господарську частину УМВС у Волинській області (нині УНП України у Волинській області).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 735 (сімсот тридцять п`ять) гривень 60 копійок за проведення експертиз.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання вини між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення в наступному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами, затвердження судом угоди в у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1