йСправа № 304/486/17 Провадження № 1-кп/304/84/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 05 квітня 2017 року щодо обвинуваченої
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нарильськ, Красноярського краю, Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, одруженої, має не утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.27- ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в січні 2015 року, знаходячись у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області, з метою незаконного отримання нею з державного бюджету України грошових коштів в сумі 16752,80 грн., як соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, попередньо умовила та підкупила за винагороду в розмірі 5000 грн.00 коп. невстановлену досудовим слідством особу на ім`я ОСОБА_6 , яка виготовила їй підроблені документи, а саме: 1)довідку про доходи №29 від 05 березня 2015 року, згідно якої вона з 10 жовтня 2014 року нібито працевлаштована продавцем-консультантом в приватному підприємстві «Титан-2005» де і отримує заробітну плату, та внесла завідомо неправдиві відомості до її трудової книжки серії НОМЕР_1 , згідно яких вона також нібито працевлаштована продавцем-консультантом в приватному підприємстві «Титан-2005» з 10 жовтня 2014 року; 2) довідку №8 від 06 березня 2015 року, згідно якої її чоловік ОСОБА_7 з 01 грудня 2014 року нібито працевлаштований комірником на дочірньому підприємстві санаторій «Синяк» де і отримує заробітну плату, та внесла завідомо неправдиві відомості до його трудової книжки серії НОМЕР_2 , згідно якої її чоловік ОСОБА_7 також нібито працевлаштований комірником на дочірньому підприємстві санаторій « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01 грудня 2014 року. Після чого, 06 березня 2015 року ОСОБА_3 умисно, з метою використання підроблених документів, діючи з корисливою метою, використала вищезазначені завідомо підроблені документи шляхом подання таких до Управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА з метою нарахування та виплати їй соціальної допомоги. Разом з цим, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_6 , використовуючи вищезазначені завідомо підроблені документи, в порушення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року, в період з 01 березня 2015 року по 31 липня 2015 року отримала з державного бюджету України грошові кошти в сумі 16752,80 грн., як соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї, внаслідок чого спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дані дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.27- ч.1 ст.358 КК України, як співучасть (підбурювання шляхом умовляння та підкупу) у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право, з метою використання його підроблювачем; ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа та ч.2 ст.190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

04 травня 2017 року в м.Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000127 юристом 2-го класу ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою винуватість у вищевказаних кримінальних злочинах (правопорушеннях). Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної саме за ч.4 ст.27- ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, а також покарання, яке має понести ОСОБА_3 , зокрема за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн. 00 коп.; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп.; за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.00 коп. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину за обставин зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості визнала повністю, щиро розкаялася та просила суд затвердити дану угоду, при цьому надала суду згоду на призначення саме узгодженого в угоді покарання та заявила, що вона цілком розуміє наслідки такої угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити зазначену угоду, оскільки така відповідає вимогам закону, її було укладено добровільно, а вказана у ній міра покарання узгоджена та визначена відповідно норм КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, суд, заслухавши сторін кримінального провадження, думку адвоката, який також просив затвердити таку угоду, оглянувши надані матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.ч.2,4,5ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.27- ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і такі згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Крім цього встановлено, що 04 травня 2017 року в м.Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000127 юристом 2-го класу ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 досягнуто та укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, і прокурор та підозрювана правильно розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Разом з цим встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості від 04 травня 2017 року сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що умови даної угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, а також відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди є добровільним, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підозрюваної, тому суд вважає, що угода про примирення від 04 травня 2017 року, укладена між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000127 юристом 2-го класу ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 може бути затверджена і останній може бути призначено покарання узгоджене сторонами угоди.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості від 04 травня 2017 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000127 юристом 2-го класу ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.27- ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання, а саме: за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн. 00 коп.; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп.; за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України з врахуванням права оскарження даного вироку, відповідно до ч.2 ст.473 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту проголошення, якщо він не буде оскаржений.

Роз`яснити засудженій ОСОБА_3 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: ОСОБА_1