АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/63/17 Справа № 175/79/17-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Межова Межівського

району Дніпропетровської області, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що слідчий суддя вказуючи, що ОСОБА_7 було обґрунтовано оголошено про підозру, обмежився лише переліком процесуальних документів, які були надані прокурором для підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_7 . При цьому в ухвалі відсутні будь-які доводи захисника і підозрюваного ОСОБА_7 про необґрунтоване оголошення підозри. Посилається на те, що слідчий суддя не обґрунтував свої висновки щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і обмежився лише їх переліком. Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано висновки щодо неможливості запобігти ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вважає, що слідчий суддя не врахував фактичні обставини кримінального провадження та дані, що характеризують особу затриманого, а саме, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходяться четверо дітей, троє з яких малолітні, має технічну освіту.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2017 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського РВП (смт. Слобожанське) Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 березня 2017 року включно.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, що знаходячись на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя також вказав про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

З огляду на викладене, та з урахуванням обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, те, що він офіційно не працює та може незаконно впливати на потерпілих та свідків, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника щодо наявності у підозрюваного сім`ї, соціальних зв`язків, постійного місце проживання, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4