АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/806/17 Справа № 199/424/17-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0003578 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні батька ОСОБА_7 , 1939 р.н. інваліда 2-грипи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 січня 2001 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з лікуванням від наркоманії згідно ст. 14 КК України (1960 року), звільненого 02 квітня 2003 року по відбуттю строку покарання;

- 06 вересня 2004 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 25 січня 2006 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 05 грудня 2009 року по відбуттю строку покарання;

- 07 вересня 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, звільненого 20 грудня 2014 року по відбуттю строку покарання;

- 20 жовтня 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року, ОСОБА_6 засуджено: за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді домашнього арешту.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він: на початку жовтня 2016 року, знаходячись в парку імені Кірова, по вул. Каруни в м. Дніпрі, у невстановленої досудовим слідством особи незаконно, повторно, без мети збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, кількістю не менше 13,833 гр. маса якого в перерахунку на висушену речовину складає не менше за 12,594 гр., який зберігав при собі до 16 грудня 2016 року.

Крім цього, ОСОБА_6 на початку грудня 2016 року, більш точні дата та час не встановлені, знаходячись по вул. М.Малиновського в м. Дніпрі, в каналізаційному люці знайшов тобто придбав без передбаченого законом дозволу сигнальний пістолет моделі «EKOL Major», заводський номер НОМЕР_1 калібру 9 mm Р.А.К., який виявився ручним короткоствольною гладкоствольною зброєю, пререробленою саморобним способом, шляхом видалення з каналу ствола захисниго елементу та придатний для проведення пострілів, який незаконно зберігав та носив до 16 грудня 2016 року.

Не погодившись з вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити покарання та призначити йому покарання за скоєний злочин не пов`язаний з позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, а саме: те, що він хворіє на туберкульоз та має на утриманні батька похилого віку, який являється інвалідом 2-групи.

В судове засідання повідомлений належним чином про час та місце слухання справи обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився, оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений не наполягає на розгляді справи в його присутності та в ній не ставиться питання про погіршення становища останнього колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого у зв`язку з її необгрунтованыстю, просив вирок залишити без змін, та вважав можливим розгляд справи без участі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягаює задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України апеляційний суд змінює вирок у випадку пом`якшення призначеного покарання, коли визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, класифікуються, як злочин середньої тяжкості та тяжкий злочик.

Належно суд першої інстанції і прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, нові кримінальні правопорушення вчинив в період іспитового строку, не має постійного джерела доходу, має зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно, є утримувачем батька інваліда ІІ групи.
Врахував обставини які пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину, та врахував обставину, яка обтяжує покарання винного, рецидив злочину.

Врахував і конкретні обставини справи, а саме що обвинувачений ОСОБА_6 будучи засудженим Синельниківським районним судом Дніпропетровської області 20 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та за ч. 1 ст. 311 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК україни призначено іспитовий строк 3 (три) роки з покладенням обов`язків предбачених ст. 76 КК україни та не відбувши покрання повністю і знову вчинив аналогічний злочин.

Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_6 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому обвинуваченого про суворість призначеного покарання та доводи прокурора про м`якість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення

Вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4