АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001566 від 25 жовтня 2016 року, що об`єднане з кримінальним провадженням № 0001644 від 10 листопада 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бояни, Новоселицького району, Чернівецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , 2002 року народження, раніше неодноразово судимого:

вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 1999 року за ч. 1. Ст. 141 КК УКР до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК УКР звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК

КП№11-кп/794/95/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10

України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт;

вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців 15 днів арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишено до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня взяття його під варту по день набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 06 жовтня 2016 року, о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи у торговому залі супермаркету «Вопак», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 194 А, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиці викрав упаковку кави "Якобс Монарх" вагою 400 грам, вартістю 231 грн. 83 коп. без ПДВ.

В подальшому, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями заподіяв ТзОВ "Пакко Холдинг" матеріальної шкоди на загальну суму 231 грн. 83 коп.

Крім того, 24 жовтня 2016 року, біля 14 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні салону краси «Секрет рум», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 50, переслідуючи корисливу мету, направлену на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, в присутності потерпілої ОСОБА_11 , відкрито заволодів ноутбуком марки «Асус», білого кольору, вартістю 6000 гривень, який знаходився на столі в приміщенні кабінету адміністрації.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 6000 гривень.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вище зазначений вирок та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував всі наявні пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, проте не застосував до обвинуваченого ст. 69 КК України, за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Також посилався на те, що об`єктом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України є упаковка кави, вартість якої 231 грн. 83 коп. без ПДВ, шкода потерпілим відшкодована, а тому покарання у виді 3-х років позбавлення волі є надто суворим і не відповідає ступеню тяжкості злочину.

Просив застосувати до обвинуваченого норми ст. 75, 76 КК України та врахувати те, що на утриманні у обвинуваченого знаходиться неповнолітня дитина, яку на даний момент фактично виховує мати обвинуваченого, яка є важко хворою та перебуває при смерті та наявність у ОСОБА_6 цілого ряду захворювань, а саме: хронічний гепатит змішаної етіології, вірус С-асоційований, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, атопічний дерматит лівої гомілки, пасттромбофлебічна хвороба, рофічні зміни шкіри лівої гомілки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційної скарги, надавши учасникам процесу слово у судових дебатах та останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченим, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оскаржується, то колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Розглядаючи питання про призначене покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що міра покарання визначена у відповідності до вимог ст. 65 КК України та з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин та особи обвинуваченого.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.

При обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд, у відповідності до положень ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим злочинів, обставину, яка негативно характеризує особу, а саме, те що він будучи неодноразово судимий та реально відбував покарання за вчинення злочинів, належних висновків щодо своєї злочинної поведінки не зробив, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини у повному обсязі, щире каяття, відшкодував шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обтяжуючих обставин районним судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, яке за своїм видом відповідає вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.

Висновки суду першої інстанції, щодо призначеного ОСОБА_6 покарання узгоджуються і з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги те, що обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено злочини, які у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться відповідно до тяжких злочинів, та злочинів середньої тяжкості, а також те, що вказані злочини він вчинив у період не

знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості за попередні корисливі злочини, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_6 цілого ряду захворювань, а саме: хронічний гепатит змішаної етіології, вірус С-асоційований, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, атопічний дерматит лівої гомілки, пасттромбофлебічна хвороба, рофічні зміни шкіри лівої гомілки суд не бере до уваги, оскільки наявні захворювання у обвинуваченого не перешкоджають відбуванню покарання у вигляді позбавлення волі та не зменшують суспільної небезпеки вчинених ним злочинів.

Також, колегія суддів не може визнати достатніми підставами для звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_8 , яку фактично виховує його хвора мати, оскільки, згідно характеристики виданої Герцаївським міським головою (а.п. 51 Том 2), ОСОБА_6 понад 10 років не проживає на території Герцаївської міської ради Чернівецької області, та участі у вихованні неповнолітньої доньки, не приймає.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що до затримання ОСОБА_6 ніде не працював, злочини вчинив одразу після звільнення з місць позбавлення волі, та з огляду на те що, на території Герцаївської міської ради Чернівецької області понад 10 років не проживав, відповідно колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 як не приймає участі у вихованні дитини, так і будь-якої допомоги своїй хворій матері не надає, а вказані обставини лише намагається використати на власну користь з метою уникнення реального відбуття покарання за вчинені злочини.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_6 є справедливим та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

При постановленні ухвали колегія суддів враховує також і положення ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, з 21 грудня 2016 року по 23 березня 2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, без змін.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, з 21 грудня 2016 року по 23 березня 2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_10
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3

Копія вірна: суддя