справа № 462/5625/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 будучи раніше судимим, а саме: засуджений 24.01.2011 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців, відбувши покарання, звільнившись з місць позбавлення волі знову вчинив умисні злочини.
ОСОБА_5 , 13.05.2016 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні «Аптеки», що по вул. Виговського, 3, у м. Львові, маючи умисел на вчинення кримінального правопорушення, шляхом зловживання довірою, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung», що належав потерпілій ОСОБА_6 одимирівні, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1.000 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а мобільний телефон марки «Samsung», реалізував за невстановлених слідством обставин.
ОСОБА_5 , 03.09.2016 року, близько 10.00 год., знаходячись по вул. Полтави, 26 у м. Львові, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до візуально знайомого ОСОБА_7 , та скориставшись найбільш сприятливим моментом, відкрито викрав в останнього його велосипед, вартість якого становить 1.700 гривень, після чого сівши за кермо цього велосипеда, покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , дав пояснення, що відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальних актах. Просив ОСОБА_5 суворо не карати. Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 тач.2 ст.190 КК України

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, один з яких є тяжким злочином, а інший злочином середньої тяжкості, особу винного, який є раніше судимим, проживає в громадянському шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей та батька-інваліда першої групи, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога, відповідно до висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії № 162 від 24.10.16 року, встановлений діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, часткова ремісія, не рекомендовано застосування ст.96 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені. Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину, а тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст.190 КК України та із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, беручи до уваги вищенаведені обставини, а також думку прокурора, який просив застосувати ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, та думку потерпілого ОСОБА_7 , який просив обвинуваченому обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому, виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з боку ОСОБА_5 у майбутньому можливе за ефективного контролю його поведінки, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений. Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Згідно ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст. 128, 337, 368-371, 373-375, 377 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді 4 /чотирьох/ років 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 а від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 /три/ роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 а періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: