24.05.2017 Справа № 756/6964/17
№ 756/6964/17
№ 1-кс/756/998/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, за участю прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
24 травня 2017 року старший слідчий Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в рамках кримінального провадження №0004465 від 11.05.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно.

Старший слідчий Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 зазначає, що в період часу з 21.02.2017 року по 21.04.2017 рік невстановлена досудовим розслідуванням особа у невстановлений досудовим розслідуванням час шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 11.05.2017 року до СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві, звернулася із заявою ОСОБА_5 , вказуючи на шахрайські дії відносно неї невстановлених досудовим розслідуванням осіб, що виразилися в заволодінні квартирою АДРЕСА_1 .

Як вказується у клопотанні та вбачається з долучених матеріалів, допитана 11.05.2017 року, в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що вона тривалий час здійснювала догляд за ОСОБА_6 , - власником квартири АДРЕСА_1 (згідно з даними реєстрових книг Бюро на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.1996) в зв`язку з чим остання склала заповіт, посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №20-1223 від 05.11.2012, відповідно до якого все належне майно ОСОБА_6 після її смерті переходить у власність ОСОБА_5 .

Однак, після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_5 під час чергового відвідування квартири виявила, що ключі від квартири не підходять до замка оскільки останній замінений невстановленими особами.

Виявивши дану подію, ОСОБА_5 10.05.2017 звернулася до першої Державної нотаріальної контори де їй повідомили що квартиру зареєстровано на праві власності на ОСОБА_7 (згідно договору купівлі-продажу серія та номер 692 від 21.04.2017).

Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 18.05.2017, квартиру загальною площею 33.8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) визнано речовим доказом.
Згідно з свідоцтвом про смерть від 21.02.2017 (актовий запис № 3237) було констатовано смерть ОСОБА_6 .

Разом з тим, встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 86612572 від 10.05.2017 року, квартира загальною площею 33.8 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 692, виданий 21.04.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Крім того, встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження форми № 3 довідки про склад сім`ї та реєстрації, квартира АДРЕСА_1 , яка складається з 1 кімн. жилою площею 19,4 кв. м. на 7 поверсі 9 поверхового будинку, що належить КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 02.03.2017 року була знята з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку із смертю. Крім того, відповідно до заповіту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер у спадковому реєстрі 53658013 від 05.11.2012 року, все майно, яке буде їй належати на день смерті, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частинах.

Враховуючи ту обставину, що реєстрація права власності на особу ОСОБА_7 відбулася 21.04.2017, тобто вже після смерті ОСОБА_6 , що унеможливлювало підписання договору купівлі-продажу останньою з ОСОБА_7 , зважаючи ще й на той факт, що правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на вказану квартиру, знаходилися у володінні ОСОБА_5 , в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, на даний час орган досудового розслідування вбачає за необхідне накласти арешт на майно, а саме на квартиру загальною площею 33.8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

У зв`язку з вищевикладеним старший слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, якими, як зазначено вище, визнано вищевказану квартиру загальною площею 33.8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), оскільки його незастосування може призвести до втрати речового доказу, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а такожз метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Крім того, старший слідчий у своєму клопотанні просив під час вирішення питання, стосовно накладення арешту на вищезазначене майно не викликати в судове засідання власника, з метою забезпечення арешту майна.
У судовому засіданні старший слідчий підтримав дане клопотання та просив його задовольнити. Крім того, старший слідчий наголосив, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до пошкодження, псування, знищення, використання, незаконного відчуження вказаного майна та зважаючи на вищевикладене просив накласти арешт на майно у вигляді заборони відчуження та розпоряджатися ним будь-кому і будь-яким чином.

Прокурор також підтримала клопотання та просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Крім того, зважаючи на те, що старший слідчий просив розглядати клопотання без участі підозрюваного, а прокурор безпосередньо у судовому засіданні висловила та обґрунтувала аналогічну позицію, вказавши на те, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя керуючись положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України, проводив розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення старшого слідчого, прокурора, дослідивши матеріали, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 11.05.2017 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №0004465).

18.05.2017 року постановою старшого слідчого Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) визнано речовим доказом.

24.05.2017 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на даний момент, на праві власності належить ОСОБА_7 .

Крім того, старшим слідчим було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу. Зокрема, як вбачається з долученої до клопотання копії постанови про визнання речовими доказами від 18.05.2017 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), на даний момент, на праві власності належить ОСОБА_7 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0004465 від 11.05.2017 року, оскільки вказана квартира є предметом вчинення злочину. А отже, при вирішенні питання про арешт майна старшим слідчим та прокурором доведено та слідчим суддею враховано: наявність правової підстави для арешту майна: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні №0004465 від 11.05.2017 року; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також, прокурор та старший слідчий в клопотанні і безпосередньо в судовому засіданні довели, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до його пошкодження, псування, знищення, незаконного відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170 -173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно, яке визнане речовим доказами у кримінальному провадженні №0004465 від 11.05.2017 року, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на даний момент, на праві власності належить ОСОБА_7 .

Тимчасово заборонити власнику та іншим особам відчужувати та іншим чином розпоряджатися квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя