АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представників власників

майна - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_13 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.12.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч. 2 ст.205, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст.366, ч.4 ст.28 ч. 2 ст. 364-1, ч.3 ст.209, ч.1 ст.388 КК та накладено арешт шляхом заборони на відчуження на: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 ; квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 ; місце для паркування автомобіля (машино/місце) № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_11
Згідно ухвали, слідчий суддя погодився з доводами клопотання детектива про те, що зазначене майно квартири та місце для паркування автомобіля фактично належить підозрюваній ОСОБА_15 та було придбане нею в період вчинення злочинів та останньою вчинялись дії по його приховуванню. А враховуючи що кримінальним законом за вчинення інкримінованих ОСОБА_15 злочинів передбачена спеціальна конфіскація, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, пославшись на вимоги ст..96-2 КК України. з метою забезпечення саме спеціальної конфіскації.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, так як вважає її незаконною з огляду на те, що слідчий суддя розглянув клопотання детектива без участі його довірителя власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_12 , та постановив рішення без врахування вимог ст.ст.170. 173 КПК України, не з`ясувавши про цьому дійсних обставин придбання ОСОБА_12 квартири, не встановив, що квартира була придбана безоплатно чи за нижчою вартістю, як і не встановив дійсних стосунків підозрюваної з його довірителем. Адвокат посилається на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не порушено, так як про ухвалу він дізнався лише 15 травня 2017 року при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
Адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також просять скасувати ухвалу слідчого судді посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 та місце для паркування (машино/місце) № НОМЕР_1 в указаному будинку не належать підозрюваній ОСОБА_15 , власниками зазначеного майна є, відповідно, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не мають ніякого відношення до кримінального провадження, набули право власності на вказане майно у відповідності до чинного законодавства. Адвокати вказують, що слідчий суддя розглядаючи клопотання не з`ясовував кому саме належить зазначене майно, не перевірив підстав та доводів детектива про необхідність накладення арешту, яких на їх переконання у справі не має.
Враховуючи, що ухвалу від 15.11.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, захисники також присутніми під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не були, про ухвалу дізналися під час ознайомлення із матеріалами провадження 17.05.2017 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів, які підтримали вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляцій, дослідивши доводи апеляцій та вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання ; відшкодування шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням же арешту такого майна є запобігання можливості його втрати. У зазначених випадках арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого або третьої особи (у випадку спеціальної конфіскації).
Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження підозра в якому за ч.1ст.255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст. 205 КК України повідомлена ОСОБА_15 . В ході розслідування даних злочинів органом досудового розслідування було встановлено, що учасники злочинної організації заволоділи коштами ПАТ «Укргазвидобування» в особливо великих розмірах. Враховуючи, що ОСОБА_15 підозрюється у вчинені злочинів, санкціями яких передбачена конфіскація майна як вид покарання, та можлива спеціальна конфіскація, оскільки підозрюваною було набуто певні матеріальні цінності як то квартири та парко місце в час коли вчинялись кримінальні правопорушення, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно. При цьому детектив у клопотанні належним чином обґрунтував необхідність накладення арешту на вказані об`єкти нерухомості, оскільки після повідомлення про підозру ОСОБА_15 вчинила дії на приховування належного їй майна: 02.06.2016 року уклала договір про відступлення належних їй прав по інвестиційних договорах № 0904/1-2/085 від 11.02.15 та № 0955/1-2/182 від 18.02.2015 , за якими інвестувала у будівництво квартири АДРЕСА_5 , відповідно, 1 192 613,60 грн. та 1 269 075, 50 грн., на користь своїй матері ОСОБА_11 . 10.06.2016 року ОСОБА_11 отримала у власність зазначені квартири, при цьому від її імені по довіреності діяла саме підозрювана. 22.09.2016 року ОСОБА_11 подарувала квартиру АДРЕСА_6 своїй дочці ОСОБА_10 , а 10.10.2016 року продала квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_12 , тоді як підозрювана знаходилась під вартою. Також 02.06.2016 року підозрювана ОСОБА_15 відступила свої права по інвестиційному договору № 0944/1-2/026 П від 16.02.2015 року укладеного з ТОВ « ІБК «Альянс-Груп» на будівництво місця для паркування автомобіля, вартість 260 000 грн. в паркінгу будинку АДРЕСА_8 на користь матері ОСОБА_11 .
Задовольняючи клопотання слідчого, що внесене в межах зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_15 фактично являється власницею майна, яке вона придбала(інвестувала) в період вчинення злочину, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 ; квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 ; місце для паркування автомобіля (машино/місце) № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_11 та зазначив, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові підстави для його задоволення.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, накладення арешту на майно за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.1ст.255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст. 205 КК України, за які може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 ; квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 ; місце для паркування автомобіля (машино/місце) № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_11
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на тимчасово вилучене майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, , 170, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокатам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , адвокатам ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_12 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання детектива Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_13 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.12.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч. 2 ст.205, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст.366, ч.4 ст.28 ч. 2 ст. 364-1, ч.3 ст.209, ч.1 ст.388 КК та накладено арешт шляхом заборони на відчуження на: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 ; квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 ; місце для паркування автомобіля (машино/місце) № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_12 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/796/2942/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інст.. ОСОБА_16
Доповідач: ОСОБА_1