Справа № 676/602/17
Провадження № 1-кс/676/169/17
УХВАЛА
16 лютого 2017 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника скаржника, адвоката ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , при секретарі судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, -

встановив:
Скаржник оскаржує постанову слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0002216 внесеного до ЄРДР 6 грудня 2016 року. Заявник не погоджується із постановою слідчого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження від 15 грудня 2017 року та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку із наступним. Зокрема, з часу внесення в ЄРДР заяви про порушення кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне , повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Скаржник вважає, що слідчим невірно кваліфіковані дії при порушенні кримінального провадження за ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки будь-яких фактів чи доказів щодо жодної з кваліфікуючих ознак передбачених цієї частиною статті (дії вчинені організованою групою або поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо вони завдали великої матеріальної шкоди) не було і немає. Посилається, що ним була вказана приблизна вартість нового автомобіля, слідчий не врахував, що реальної шкоди не було спричинено, тому дії мав кваліфікувати за ч.1 ст. 289 КК України. На думку скаржника це суттєво впливає на його права, оскільки слідчий порушив інше кримінальне провадження за ч.2ст.383 КК України, виходячи з того, що було завідомо неправдиве повідомлення про особливо тяжкого злочину.

У суді скаржник та його представник доводи скарги підтримали.

Прокурор не вбачав підстав для скасування постанови, оскільки посилався на відсутність події злочину.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, та матеріали скарги, вважає, що постанова слідчого підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст.7 КПК України). Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2ст.9КПК України). Відповідно до ч.5, ч.6ст.110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Слідчий зобов`язаний збирати докази на підтвердження чи спростування вини особи, тобто обов`язок доказування лежить на слідчому, прокурору, і лише у випадках передбачених КПК на потерпілому (ст.ст.92,93 КПК України).

Цих норм слідчий не врахував, розслідуючи кримінальне провадження, неповно і однобічно провів досудове розслідування. Скаржник обґрунтовано вважає, що слідчий не перевірив всіх обставин, які підлягають доказуванню (ст.91 КПК України) і які мають суттєве значення для реалізації прав скаржником. Приймаючи рішення, слідчий посилався на докази, які він не здобув, а які всупереч передбаченому КПК порядку , без дозволу слідчого судді вилучили оперативні працівники, які не входили до складу слідчої групи. Так, слідчий посилався на відеозаписи, які згідно протоколу огляду вилучив оперуповноважений ОСОБА_7 та за запитом вилучив заступник начальника СКР ОСОБА_8 . До того ж, опис слідчого не відповідає наявним матеріалам провадження, у описі відсутні вказані диски з відеозаписом, у матеріалах кримінального провадження вони не засвідченні підписами понятих, отже, такий стан речей містить сумніви, які тлумачаться судом на корить скаржника. Таким чином, слідчий послався на докази, які здобуті (вилучені) у не процесуальний спосіб, і які сам не здобув, а тому рішення слідчого на таких доказах не може ґрунтуватись.

Одночасно, слідчий суддя враховує, що згідно примітки 1 до ст. 289 КК України, до розміру матеріальної шкоди, заподіяної незаконним заволодінням транспортним засобом, включається лише так звана пряма шкода реальні збитки, які, відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України становлять собою втрати , яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Щодо аналізованого злочину такі витрати складаються з вартості транспортного засобу, а також витрат на його пошуки, транспортування, ремонт тощо. Якщо транспортний засіб не зазнав ушкоджень внаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п.3 примітки до ст. 289, така кваліфікуюча ознака як заподіяння значної або великої шкоди відсутня. На аналогічну правову позицію звернув увагу і Пленум Верховного Суду у відповідній постанові від 23 грудня 2005 року №14 (п.17).

Повідомлення ОСОБА_5 про злочин не містило конкретної кваліфікації і у відповідному протоколі цих даних не записано (а.с.9). Отже, для визначення того, про який злочин було здійснено повідомлення, слідчому слід було визначити реальну вартість транспортного засобу, для чого потрібно призначити експертизу. Ці дані напряму впливають на права та обов`язки скаржника, адже щодо нього порушено інше кримінальне провадження за ч.2 ст. 383 КК України.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття провадження за відсутності саме події злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України є невірною та незаконною і підлягає скасуванню, слідство повинно бути відновлено. Слідчому слід перекваліфікувати дії виходячи з реальної вартості транспортного засобу, для чого слід призначити експертизу. Приймаючи рішення слідчий суддя також враховує і те, що матеріали кримінального провадження містять очевидні виправлення друкованого тексту з ч.1 на ч.3 ст.289 КК України, що дає підстави вважати, що до ЄРДР першопочатково було внесено відомості про середньої тяжкості злочин, передбачений ч.1ст.289 КК України. Так, рапорт про виявлення злочину а.с.2, повідомлення про початок розслідування а.с.4, 12, містять очевидні виправлення з ч.1на ч.3 ст.289 КК України. Прокурор і слідчий відмовились надати слідчому судді детальну інформацію внесену до ЄРДР за 6 грудня 2016 року (скріншот), а тому всі сумніви слідчий суддя трактує на користь скаржника.

Враховуючи викладене, рішення слідчого слід скасувати та направити для проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Скасувати постанову ОСОБА_3 слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 15 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0002216.

Матеріали кримінального провадження направити прокурору для організації розслідування.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя
Кам"янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1