печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

та представника власника майна - ОСОБА_4 ,

представника банку - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 , про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0002442 від 19.09.2016 на грошові кошти, вилучені під час обшуку 06.04.2017 за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А, а саме: 63 купюри номіналом 500 євро, 55 купюр номіналом 100 євро, 40 купюр номіналом 50 євро, а загалом 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) євро.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002442 від 19.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області сприяють власникам підприємств групи «S Group» у здійсненні останніми незаконної господарської діяльності шляхом надання вказівок працівникам структурних підрозділів податкового органу у приховуванні виявлених порушень податкового законодавства з боку зазначених товариств.
За результатами аналізу зазначеної інформації, службовими особами Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано аналітичні довідки щодо наявності у діяльності ТОВ «Снек експорт» ознак конвертації грошових коштів та ухилення від сплати податків, однак керівництво податкового органу надало вказівки щодо приховування виявлених порушень та не відображення їх у актах документальних перевірок суб`єкта господарювання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до зазначених кримінальних правопорушень може мати відношення ОСОБА_7 , яка може виготовляти та зберігати бухгалтерські документи зазначених суб`єктів господарської діяльності і здійснювати операції з мінімізації податкових зобов`язань, та яка орендує банківську ячейку у Печерському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав наведених в ньому.
Представник банку, в приміщенні якого було проведено обшук в судовому засіданні при вирішенні питання про накладення арешту на майно поклався на розсуд суду.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти доводів клопотання заперечив, просив в його задоволенні відмовити, зазначив, що грошові кошти, вилучені в особи, яка немає жодного відношення до кримінального провадження, що розслідується. Крім цього вказав, що під час проведення обшуку не було здійснено ідентифікацію вилучених грошових коштів шляхом запису їх серії та номеру. Зазначив про відсутність в поданому клопотанні будь яких посилань на те, що означені грошові кошти отримані в незаконний спосіб внаслідок вчинення будь яких протиправних дій, а відтак не можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні. Вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторони кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.
Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

Так, згідно вказаної норми закону арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Між тим як в самому клопотанні так і прокурором в судовому засіданні не доведено відповідність вилучених грошових коштів критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки в долучених до матеріалах клопотання даних, які містяться в протоколах допитів свідків жодним чином не згадується особа, в якої вилучені грошові кошти ОСОБА_7 .
При цьому, долучена прокурором до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаних грошових коштів речовими доказами в кримінальному провадженні також таких даних не містить. Приймаючи таке рішення прокурор обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь якої вказівки про можливу належність вилучених грошових коштів до речових доказів.
Відтак, враховуючи, що основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації, слідчий суддя вважає вказану постанову такою, яка винесена з метою створення штучної видимості наявності доказів приналежності вилучених грошових коштів до даного кримінального провадження та невиконання вимог, визначених ст. 169 КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Наряду з викладеним, слідчий суддя , враховує й те, що в даному кримінальному упровадженні проводиться розслідування за фактом можливого вчинення посадовими особами Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, тобто умисного використання службовими особами Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки з метою одержання неправомірної вигоди для третіх осіб.
При цьому, ні матеріалами клопотання, ні стороною обвинувачення в судовому засіданні не наведено жодних даних, які містяться в належних та допустимих доказах про те, чи є особа, в якої було вилучено грошові кошти посадовою особою Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, чи є вона службовою особою суб`єктів господарювання, на користь яких можливо вчинене кримінальне правопорушення. Не розкрито поняття неправомірної вигоди, яку мали отримати господарські товариства, вказані у витягу з ЄРДР як наслідок дій працівників Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», а відтак не наведено жодних доводів з приводу того, що вилучені грошові кошти підпадають під дане поняття.
Додатково слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 04.04.2017 у справі № 757/19049/17-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку, відмовлено в задоволення клопотання в частині, що стосується вилучення грошових коштів у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю клопотання.

Таким чином судом вже надавалась оцінка щодо відсутності підстав для вилучення грошових коштів, клопотання про арешт яких подано прокурором.

Таким чином за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти.
Між тим, відповідно до положень ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вказану норму закону, яка містить імперативну вказівку, слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити рішення по суті клопотання, незважаючи на відсутність підстав для його задоволення, як наслідок невідповідності клопотання п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, а відтак вважає за необхідне повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 22, 169, 170, 171, 172, 309,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна - повернути прокурору, для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 19.07.2017 року о 10.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1