Провадження №1-кп/761/411/2017
В И Р О К
іменем України
17 березня 2017 року

Шевченківський районний суд м.Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербовка Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, інспектор Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП МВС України, лейтенант поліції, раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000396 від 19.04.2016, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 19.04.2016 близько 10.45 год., будучи інспектором 10 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції МВС України, лейтенантом поліції, рухаючись службовим автомобілем «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Мельникова та Олени Теліги в місті Києві, порушуючи правила дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку міста Києва, в результаті чого остання була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де від отриманих травм близько 08.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 972/2 від 21.04.2016.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 приблизно о 10.45 год., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 технічно справним службовим автомобілем «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Києві по вул.Олени Теліги в сторону вул. Мельникова, і виїхавши на вул. Мельникова, порушуючи вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», вирішив здійснити поворот ліворуч на вул.Олени Теліги в напрямку станції метро «Дорогожичі». В цей час по регульованому пішохідному переходу на перехресті вулиць Мельникова та Олени Теліги проїзну частину дороги зі сторони вул.Мельникова в сторону вул.Щусєва в м. Києві, зі сторони станції метро «Дорогожичі», зправа наліво по ходу руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_10 , переходила пішохід ОСОБА_9 у темпі звичайної ходи.

Під`їжджаючи до регульованого пішохідного переходу по вул. Олени Теліги, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», в умовах достатньої видимості, не зупинився перед регульованим пішохідним переходом і не надав пішоходу дорогу, передньою центральною частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

п. 12.1., згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 16.2., відповідно до якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку;

п. 18.2., згідно з яким на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_9 отримала численні тілесні ушкодження, від яких 20.04.2016 в приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги наступила її смерть.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 972/2 від 09.06.2016, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок черепно-мозкової травми. Між виявленою травмою, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та причиною настання смерті убачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Також згідно висновку судового експерта-автотехніка №400ат від 26.05.2016, на момент огляду автомобіля несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Пояснив, що 19 квітня 2016 року приблизно о 10.45 годин він як інспектор патрульної поліції, лейтенант поліції, керував службовим автомобілем «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , проводив патрулювання місцевості у Шевченківському районі, приблизно о 10.30 годин отримав виклик, у зв*язку з чим він на перехресті вулиць Мельникова та О. Теліги в м.Києві, де поворот заборонений та є дорожній знак, який дозволяє рух лише прямо, вирішив здійснити поворот. Для цього він пересвідчився, що відсутні перешкоди для розвороту. Проте пішохода ОСОБА_9 на регульованому пішохідному переході він не помітив, після повороту вже позаду автомобіля побачив жінку - пішохода, яка була непритомна, отримала травму голови. Він одразу викликав швидку медичну допомогу, намагався на місці надати потерпілій первинну допомогу, якимось чином полегшити її стан. Під час події службовий автомобіль був у справному стані, пройшов технічний огляд. Він звертався з пропозицією надання матеріальної допомоги потерпілим членам сім*ї, проте останні відмовилися від неї.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді пояснив, що померла ОСОБА_9 є його матір*ю, про дорожньо транспортну пригоду 19.04.2016 за участі ОСОБА_9 він дізнався від батька, який повідомив, що мати знаходиться в реанімації лікарні у тяжкому стані. Вказав, що внаслідок втрати близької людини, з якою проживали однією сім*єю, було порушено його звичний спосіб життя, він відчув сильний емоційний стрес, зазнав тяжких моральних страждань, які буде відчувати через втрату матері в подальшому протягом усього життя. Підтримав заявлений цивільний позов, просив стягнути на підставі ст. 1172 ЦК України з Департаменту патрульної поліції 8926 грн. 39 коп., яка складається з витрат, понесених у зв*язку з похованням ОСОБА_9 , моральну шкоду 500 000 грн. Також враховуючи, що цивільно правова відповідальність Департаменту патрульної поліції застрахована із забезпеченим транспортним засобом, що підтверджено полісом страхування ПрАТ «СК «Провідна» на суму 200 000 грн., на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути на свою користь зі страхувальника вказану суму страхового відшкодування як матеріальну шкоду 200 000 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що 19.04.2016 він прямував назустріч дружині ОСОБА_9 , коли прибув на місце події ДТП, то побачив дружину,яка була непритомна, лежала на землі, поруч був ОСОБА_5 , який одразу сказав, що це він вчинив наїзд на пішохода, проте не може пояснити, чому це трапилося. Невдовзі приїхала швидка допомога, доправила дружину до лікарні. На наступний день їх з сином повідомили, що ОСОБА_9 померла. В суді ОСОБА_6 заявив цивільний позов, в якому з посиланням на ст.1172 ЦК України ставить питання про стягнення на свою користь з Департаменту Патрульної Поліції завдану йому моральну шкоду 500 000 грн., оскільки внаслідок смерті дружини ОСОБА_9 він поніс непоправну втрату близької людини, з якою прожив у шлюбі сорок років, внаслідок чого він зазнав сильного емоційного стресу, душевних страждань та переживань, суттєво змінився його спосіб життя, його сім*я залишилася без дружини, матері та бабусі.
Представники цивільних відповідачів ПрАТ «СК «Провідна», Департаменту Патрульної поліції, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з*явилися. Представник ПрАТ «СК «Провідна» направив суду заперечення, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що вказані вимоги повинні бути вирішені в порядку цивільного судочинства через те, що зобов*язання у страхувальника виникають з договору обов*язкого страхування цивільно правової відповідальності, а не безпосередньо з факту завдання шкоди. Просив розглянути справу за відсутності представника.
З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності представників цивільних відповідачів, суд дійшов висновку про можливість з*ясувати всі обставини справи з вирішенням цивільних позовів без участі представників ПрАТ «СК «Провідна», Департаменту Патрульної поліції.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, за вчинення якого він підлягає кримінальному покаранню.
Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире розкаяння ОСОБА_5 , сприяння розкриттю злочину, поведінка безпосередньо після події надання допомоги потерпілій ОСОБА_9 з метою полегшення її стану, відвернення чи зменшення тяжких наслідків. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини, які пом`якшують, та відсутність таких, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , який вперше вчинив необережний тяжкий злочин, є особою молодого віку, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, проходить службу в Управлінні патрульної поліції в місті Києві ДПП МВС України на посаді інспектора, має спеціальне звання лейтенант поліції, за місцем проживання, проходження служби в Управлінні патрульної поліції у місті Києві, місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні малолітнього сина 2014 року народження, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до необережних тяжких злочинів, при цьому дії ОСОБА_5 потягли тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 , вважає, що необхідним і достатнім буде призначити покарання у виді позбавлення, у межах, установлених у санкції частини ч.2 ст. 286 КК України.
Також ОСОБА_5 необхідно призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на обставини вчинення злочину, пов*язаного з грубим порушенням правил безпеки дорожнього руху, а також серйозності та тяжкості наслідків, які настали.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 з 07 листопада 2015 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти №10 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, наказом Національної поліції України № 114 щ/с від 07.11.2015 йому присвоєне спеціальне звання лейтенанта поліції.
ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, направлений проти безпеки руху та експлуатації транспорту з використанням службового автомобіля Департаменту патрульної поліції МВС України, під час безпосереднього виконання своїх службових обов*язків на посаді поліцейського патрульної поліції, серед функцій та завдань якого відповідно до Закону України «Про національну поліцію», посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016№ 4/1, є в тому числі контроль за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки. Грубе порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху під час виконання обов*язків поліцейського створило загрозу здоров*ю та життю, потягло тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої, при тому, що серед завдань поліцейського також є забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, як це визначено ст.1,2 Закону України «Про національну поліцію» і своїми діями ОСОБА_5 , будучи поліцейським, діяв всупереч вказаним принципам.
Наведені обставини на переконання суду дають підстави для застосування у відповідності до положень ст.54 КК України додаткового порання у виді позбавлення ОСОБА_5 спеціального звання лейтенанта поліції, а також відповідно до ст. 55 КК України з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою, особи обвинуваченого, суд вважає за неможливе збереження за ним права обіймати посади інспектора, поліцейського Національної поліції України.
Одночасно з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_5 вину визнав, щиро розкаявся, своїми діями сприяв розкриттю злочину, з урахуванням його репутації та позитивних характеристик, сімейного стану та перебування у нього на утриманні малолітньої дитини, вжиття заходів ОСОБА_5 для відшкодування матеріальної шкоди, позиції потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які не наполягали на суворому покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів без відбування покарання, у зв*язку з чим ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов*язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, зобов*язавши ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вимог ст. 100 КПК України речовий доказ автомобіль «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання заступнику начальника УПП у м.Києві ДПП ОСОБА_11 , залишити у володільця Департамента патрульної поліції.

Вирішуючи цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з таких обставин.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Також відповідно до роз*яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов*язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Як встановлено судом, 19.04.2016 на момент події вчинення злочину ОСОБА_5 перебував в службових відносинах з Департаментом патрульної поліції, керував службовим транспортним засобом «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 під час безпосереднього виконання своїх службових обов*язків на посаді інспектора роти №10 батальону №4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, то в силу ч.1 ст. 1172 ЦК України відповідальність за завдану працівником матеріальну та моральну шкоду несе Департамент.

11.03.2016 між Департаментом патрульної поліції Національної поліції та ПрАТ « СК Провідна» укладений поліс обов*язкого страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 4365350 строком з 12.03.2016 по 11.03.2017, відповідно до якого застраховано цивільно правову відповідальність Департаменту та осіб, які керують забезпеченим транспортним засобом «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 на законних підставах. В період дії вказаного договору страхування діями ОСОБА_5 завдано шкоду.

При цьому відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди Цивільного кодексу України та змісту ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

20.04.2016 за номером повідомлення № ПрАТ «СК «Провідна» зареєстровано заяву Департаменту патрульної поліції про настання страхового випадку дорожньо транспортної пригоди, яка відбулася 19.04.2016 за участю забезпеченого транспортного засобу під керування працівника поліції ОСОБА_5

ПрАТ «СК «Провідна» та Департамент національної поліції України залучені цивільними відповідачами у справі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з Департаменту Патрульної поліції у зв*язку з зі смертю дружини ОСОБА_9 на його користь завданої моральної шкоди в розмірі 500 000 грн., суд виходить з положення ч.1 ст.1172 ЦК України, відповідно до якого юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Вказані положення стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Судом встановлено, що внаслідок завдання смерті ОСОБА_9 внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань та переживань, оскільки відчув сильний емоційний стрес через втрату близької людини - дружини, з якою прожив у зареєстрованому шлюбі 40 років, був суттєво порушений його звичний спосіб життя, з урахуванням суттєвості змін у житті потерпілого, тяжкості та серйозності наслідків, які настали для потерпілого, постійний характер моральних страждань, враховуючи серйозність, обсяг та тривалість яких, суд дійшов висновку, що підлягає компенсації завдана моральна шкода ОСОБА_6 в розмірі 300 000 грн., що відповідає принципу розумності, справедливості, інтенсивності та тривалості моральних страждань ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Різницю між сумою відшкодування, визначену судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо транспортної пригоди. Тобто ліміт відповідальності ПрАТ СК «Провідна» по відшкодуванню моральної шкоди становить з розрахунку: 12 мінімальних заробітних плат х 1378 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на час події ДТП відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік»)

З урахуванням права двох потерпілих у справі чоловіка ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 - на відшкодування моральної шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди, визначений Законом для відшкодування з боку страховика, дорівнює 16536 грн. /2, що становить на кожного потерпілого 8 268 грн. Таким чином, необхідно стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 8268 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1172, ст.1194 ЦК України необхідно стягнути з Департамента Патрульної поліції на користь ОСОБА_6 визначену завдану моральну шкоду в розмірі, яка не покривається страховим відшкодуванням, з розрахунку: 300 000 грн. 8268 грн., що становить 291 732 грн.

В цивільному позові потерпілий ОСОБА_7 ставить питання про відшкодування завданої йому моральної шкоди, стягнення з Департаменту Патрульної поліції суми моральної шкоди 500 000 грн. Суд, враховуючи глибину, тривалість моральних страждань та переживань ОСОБА_7 внаслідок смерті матері - ОСОБА_9 , з якою проживав однією сім*єю, тяжкості моральних страждань та емоційного потрясіння внаслідок смерті близької людини, дійшов висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, виходячи з принципу розумності, справедливості, співмірності ступеню глибини та тривалості моральних страждань ОСОБА_7 , і підлягає відшкодуванню на його користь моральна шкода в розмірі 300 000 грн.

На підставі ст.27 Закону необхідно стягнути на користь ОСОБА_7 моральну шкоду з ПрАТ СК «Провідна» в розмірі, визначеному Законом, що становить - 8268 грн. з розрахунку 1378 грн. х12 розмірів мін. заробітної плати/2.

Решту суми, яка не покривається страховиком, необхідно стягнути з Департаменту Національної поліції, який застрахував цивільно правову відповідальність, на підставі ч.1 ст.1172, 1194 ЦК України, в сумі - 291 732 грн. на користь ОСОБА_7 .

Відповідно до п.27.4. статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Вирішуючи питання про відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_7 понесених ним витрат на поховання, суд виходить з визначення цих витрат як таких, що направлені на забезпечення комплексу заходів та обов*язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення до труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. При цьому понесені витрати на пальне для транспортного засобу не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону відшкодовує страховик, у зв*язку з чим відшкодуванню не підлягають. Таким чином, на підставі ст.27 Закону понесені витрати ОСОБА_7 на поховання, які підтверджені платіжними документами та надані ним, підлягають відшкодуванню в розмірі 8126 грн.79 коп. з розрахунку (5490,09 грн., +1088,70 грн.+408 грн.+900грн.+240грн.), що полягають в межах визначеного Законом ліміту, і підлягають стягненню з належного відповідача - ПрАТ «СК «Провідна».

Також суд враховує, що відповідно до п.9.1. статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як визначено п.27.5 статті27 Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Отже, при вирішенні вимог в частині позову ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди 200 000 грн. з ПрАТ СК «Провідна» суд враховує, що цивільно правова відповідальність Департаменту національної поліції застрахована, і страховим полісом № 9175548 визначена страхова сума - 200 000 грн., яка по суті є визначеним лімітом відповідальності СК «Провідна» за договором страхування, є сумою, яка визначена як така, яку загалом не може перевищувати страхове відшкодування, Таким чином, вимоги в позові ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200 000 грн. з ПрАТ СК «Провідна» необґрунтовані, оскільки ОСОБА_7 не зазначено, з якою саме матеріальною шкодою вказана сума пов*язується, у зв*язку з чим позовні вимоги в цій частині не відповідають вимогам Закону, є безпідставними, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити покарання п*ять років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - лейтенанта поліції.
На підставі ст.55 КК України позбавити ОСОБА_5 права обіймати посади інспектора, поліцейського Національної поліції України на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основновного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов*язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов*язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ автомобіль «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання заступнику начальника УПП у м.Києві ДПП ОСОБА_11 , залишити у володільця.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Пр АТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8268 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8126,79 грн., на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 8268 грн.

Стягнути з Департаменту Патрульної поліції на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 291 732 грн., на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 291 732 грн.

В іншій частині цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1