Справа № 349/330/16-к
Провадження № 11-кп/779/131/2017
Категорія ст. 128 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000059 щодо ОСОБА_8 за його апеляційною скаргою на вирок Рогатинського районного суду від 12.07.2016 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 , не судимого

засуджено за ст. 128 КК України до обмеження волі на 1 рік.

На підставі ст. 61 ч. 3 КК України його звільнено від покарання, оскільки він досяг пенсійного віку. Стягнено з нього на користь потерпілого ОСОБА_10 2500 грн. моральної шкоди та 500 грн. процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 7 березня 2016 року біля 19:30 год. в м. Рогатин на грунті неприязних стосунків наніс потерпілому ОСОБА_10 удар рукою в область голови, після чого той впав на тверду поверхню і внаслідок падіння отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить поновити пропущений апеляційний строк та оспорює обґрунтованість вироку. Вважає, що вирок побудований на припущеннях, в обвинувальному акті є протиріччя про нанесення умисного удару і заподіяння необережних тілесних ушкоджень, суд обґрунтував вирок доказами, які не є допустимими та належними, тобто показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були очевидцями події. Висновок експерта зроблений лише по медичних документах, які одержані в незаконний спосіб, він не підтверджує слідів удару в голову і припускає, що потерпілий міг сам впасти. Суд не мав права вказувати , що він не спростував обставин події і всі сумніви суд мав трактувати на його користь. Просить вирок суду скасувати, ухвалити щодо нього виправдувальний вирок.

В апеляційній інстанції :

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали всіапеляційні доводи, просять поновити апеляційний строк, вирок суду скасувати, ухвалити виправдувальний вирок;

- прокурор визнав апеляційну скаргу безпідставною, просить її відхилити, оскільки вирок і покарання та звільнення від нього є законними й обґрунтованими.

Провадження розглянуто без потерпілого через його неявку, його було належно повідомлено, його участь не визнано обов`язковою.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів вважає, що пропущений апелянтом апеляційний строк слід поновити, а його апеляційну скаргу - відхилити.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 пропустив лише один день апеляційного строку на оскарження вироку, є особою пенсійного віку, в той період перебував на лікуванні, проживає далеко від суду та місця праці його захисника, колегія суддів визнає ці причини пропуску вказаного строку поважними і визнає за доцільне поновити його.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Клопотань про додаткове чи нове дослідження доказів не поступало.

Вина обвинуваченого підтверджується наведеними у вироку доказами.

Зокрема, з показань самого ОСОБА_8 вбачається, що він в той вечір був на місці вчинення злочину, бачився з потерпілим, який його обзивав.

Потерілий ОСОБА_13 ствердив, що в той вечір обвинувачений несподівано вдарив його по голові, від чого він впав і відчув біль у руці. Бачив як ОСОБА_8 втікав з місця події. Його втечу бачив свідок ОСОБА_14 .

Ці показання потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в той вечір бачив потерпілого ОСОБА_16 , одяг в якого був забруднений і він йшов до лікарні через біль у руці.

Свідок ОСОБА_17 в той вечір бачила на вулиці свого чоловіка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_18 .

За даними судмедекспертизи потерпілому ОСОБА_19 в той вечір були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого про те, що вирок суду слід скасувати через недоведення його вини, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд не виявив підстав для можливого оговорення потерпілим обвинуваченого.

Посилання апелянта на те, що вирок побудований на припущеннях і недопустимих доказах суперечать змісту вироку. У вироку наведені переконливі докази вини обвинуваченого, які не мають характеру припущень, оскільки в своїй сукупності об`єктивно підтверджують його вину.

Твердження апелянта про те, що в обвинувальному акті є протиріччя між нанесенням ним умисного удару і заподіяння необережних тілесних ушкоджень, є безпідставним. Суперечності в акті немає, оскільки діяння обвинуваченого в частині нанесення удару по голові потерпілого має форму умисної вини, а наслідки від його падіння і одержання від цього ушкодження руки охоплюються необережною формою вини.

Доводи апелянта про недопустимість показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є необґрунтованими. Суд дав правильну оцінку цим показанням, оскільки ці свідки, хоча й не були очевидцями події, вони підтверджуються іншими доказами, в тому числі об`єктивними.

Посилання апелянта на незаконність висновку судмедексперта, який зроблений лише по медичних документах, які одержані в незаконний спосіб, і він не підтверджує слідів удару в голову потерпілого і припускає, що потерпілий міг сам впасти, колегія суддів відхиляє. Зазначений висновок зроблений на підставі медичних документів про лікування потерпілого в лікарні після даної події, що не є порушенням чинного законодавства та нормативних актів, що регулюють проведення експертиз. Удар обвинуваченого міг не залишити слідів на голові потерпілого, тому вони не зазначені у висновку.

Твердження апелянта про те, що вказаний висновок допускає, що потерпілий міг впасти сам, спростовується наведеними у вироку доказами, зокрема показаннями потерпілого про те, що тілесне ушкодження руки він отримав саме від вдаряння до твердого покриття при падінні від удару обвинуваченого по його голові.

Доводи апелянта про те, що суд у вироку не мав вказувати, що він не спростував обставин події, не є істотним порушенням процесуальних норм, яке б було підставою для скасування вироку.

Посилання обвинуваченого на те, що суд мав сумніви трактувати на його користь, позбавлені правового змісту, оскільки суд у вироку навів переконливі докази й мотиви доведеності його вини за відсутності розумного сумніву в цьому.

Таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 . Заперечення ним вини є способом свого захисту.

Звільнення обвинуваченого від покарання відповідає вимогам ст. 61 ККУ. Судом було встановлено, що ОСОБА_8 досяг пенсійного віку, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 , виданого 24 липня 1997 року Рогатинським РВ УМВС, тому суд правомірно звільнив обвинуваченого від покарання, оскільки воно не може йому призначатися згідно вказаного закону.

Правовим наслідком такого звільнення від покарання є те, що згідно ст. 88 КК обвинувачений визнається таким, що не має судимості.

Цивільний позов потерпілого вирішено відповідно до вимог чинного цивільного законодавства. Підстав для його змін немає.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за наведених ним мотивів колегія суддів не вбачає, залишає її без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити обвинуваченому ОСОБА_8 пропущений апеляційний строк.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Рогатинського районного суду від 12.07.2016 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до ВССУ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3