Єдиний унікальний номер: 343/773/17
Номер провадження: 1-кс/0343/87/17
У Х В А Л А
про скасування постанови про закриття кримінального провадження
29 травня 2017 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , на постанову заступника начальника СВ Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року.

Обгрунтовуючи вимоги, покликається на те, що 31 листопада 2016 р. старшим слідчим СВ Долинського ВП Калуського відділу поліції ГУ НП в їв - Франківської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000453 від 08.04. 2013 року на підставі п.2 ч.І ст. 284 КПК України.

Вказану постанову вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження із посиланням на відсутність в діях державного службовця (посадової особи місцевого самоврядування) відсутність складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч.І ст.172 КК України, а також у резолютивній частині постанови послався на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Але слідчий не наводить жодної із цих ознак у мотивувальній частині постанови. А тому посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у резолютивній частині постанови є безпідставним. Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. Слідчий ОСОБА_5 всупереч ст. 9 КПК України, не вчинив жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. У порушення вимог ст.124 Конституції України слідчий ОСОБА_5 не виконав ухвалу Долинського районного суду від 19. 10. 2016 року. Суд зобов`язав у резулятивній частині ухвали виконати зазначені в мотивувальній частині слідчі дії. Слідчим не наведено жодного правового доказу, який би свідчив про повноту ведення досудового розслідування.

ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала, посилаючись на викладені в скарзі обставини. Додатково пояснила, що 27 квітня 2017 року вона отримала копію постанови про закриття кримінального провадження у слідчого ОСОБА_5 . Просила скасувати постанову старшого слідчого СВ Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року залишити без змін, як законну та обгрунтовану, оскільки вона закрита за відсутнісю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено в судовому засіданні та підтвердила ОСОБА_4 , вона 27.04.2017 року отримала копію даної постанови у старшого слідчого ОСОБА_5 .

Судом також встановлено, що Долинським відділенням поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000453 від 08.04.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

З ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_4 щодо скасування постанови слідчого від 18.08.2016 року про закриття вказаного вище кримінального провадження, вбачається про те, що при проведенні досудового розслідування виконати зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчі дії.

31.11.2016 року старшим слідчим Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття згаданого вище кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування не здобуто фактів, які б вказували, що ОСОБА_4 незаконне звільнено з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю відносно неї допущено. Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря Княжолуцької сільської ради, створювала неприязні взаємовідносини між жителями вказаного населеного пункту, внаслідок чого неодноразово відбувалися збори жителів населеного пункту на яких вирішено усунути ОСОБА_4 від покладених на неї обов`язків. У диспозиції ст. 172 ч.І КК України вказано - незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю. Суб`єктивна сторона ст. 172 ч.І КК України передбачає наявність прямого умислу в діях, а також об`єктивною ознакою суб`єктивної сторони с мотив звільнення. Таким чином, розслідуванням встановлено, що між ОСОБА_8 та посадовими особами Княжолуцької сільської ради, мають місце трудові спори, які вирішувались у судах, об`єктивних даних, які б свідчили про особистий мотив прийнятих рішень про звільнення з посади ОСОБА_4 , тобто наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 172 КК України, не здобуто.

Проте, суд не погоджується з такими висновками слідчого при прийнятті оскаржуваної постанови, виходячи з наступних міркувань.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Виходячи з викладеного, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, який зобов`язаний перевіряти законність прийнятої слідчим постанови. А тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, ні слідчим в постанові, ні прокурором у судовому засіданні доказів, які б спростовували в повній мірі доводи скарги та підтверджували обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження, не надали.

Проаналізувавши постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вона була прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені всі доводи, викладені в скарзі ОСОБА_4 та не надана їм правова оцінка. У постанові слідчого жодним чином не досліджувались та не перевірялись показання, допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Основною засадою судочинства - обов"язковість судових рішень, яка передбачає необхідність його виконання всіма суб"єктами правовідносин. Проте, всупереч цьому, слідчий, приймаючи оскаржувану постанову, не з"ясував хто саме не допускав ОСОБА_4 до свого службового кабінету та які дії вчинялись такими особами відносно потерпілої; не проведена перевірка на предмет попереднього зговору з приводу усунення ОСОБА_4 від виконанння обов"язків секретаря Княжолуцької сільської ради між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; не з"ясовано коло осіб, причетних до вчинення протиправних дій та не надано оцінку іншим доводам скаржниці. Натомість, зазначаючи про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря Княжолуцької сільської ради, створювала неприязні взаємовідносини між жителями вказаного населеного пункту, внаслідок чого неодноразово відбувалися збори жителів населеного пункту на яких вирішено усунути ОСОБА_4 від покладених на неї обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В ході розгляду даної скарги встановлено, що 08.04.2013 року за заявою ОСОБА_4 внесено відомості до ЄРДР з приводу вчинення постадовими особами Княжолуцької сільської ради кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_4 неодноразово зверталась зі скаргами та зверненнями неправомірності дій органу досудового розслідування та не вжиття ним заходів щодо всебічного, повного та обєктивного зясування всіх обставин справи.

Ряд таких скарг також були предметом розгляду слідчим суддею, за результатами чого постановлялись ухвали про скасування постанов про закриття кримінального провадження, давались вказівки процесуальним прокурором, які в повній мірі не були виконані.

Вказані обставини були відображені в постанові суду слідчого судудді Долинського районного суду від 15.03.2016 року, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

Органом досудового розслідування за наслідками проведених слідчих дій змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 364 на ч.1 ст. 172 КК України.

Разом з тим, слідчим не враховано положення ч.1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування", відповідно до якого секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного голови, тобто в даному випадку мають місце специфічні трудові відносини, які виражаються не тільки в службовому підпорядкуванні відповідної особи щодо іншої, а й виконання виборною особою своїх посадових обовязків як секретаря органу місцевого самоврядування.

Цим обставинам слідчим не було дано оцінку.

Слідчим та прокурором не надано суду доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового розслідування, натомість встановлено, що не досліджені та не перевірені всі доводи потерпілої, показання свідків, не виконанні всі вказівки, передбачені постановою Долинського районного суду від 19.10.2016 року, а оскаржувана постанова від 31.11.2016 року не містить обгрунтовного аналізу всіх даних, отриманих в ході проведення слідчих дій.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що постанова про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 283, 284, 303, 304 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову постанову старшого слідчого СВ Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.11.2016 року.

Скерувати кримінальне провадження №0000453 керівнику Калуської місцевої прокуратури для відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1