печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
старший слідчий в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт грошових коштів в сумі 804500,00 грн., вилучених під час обшуку 27.07.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступне.
Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000353 від 15.04.2013 за фактами зловживання своїм службовим становищем службовими особами Державного агентства лісових ресурсів України та державного підприємства «Укрлісконсалтинг», заволодіння ними майном в особливо великих розмірах під час здійснення експорту деревини за кордон за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.
Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що певною групою осіб вчиняються шахрайські дії під час здійснення закупівлі деревини в державних лісогосподарських підприємствах, які полягають у закупівлі необлікованої (незаконно вирубленої) деревини без участі у офіційних аукціонах з продажу деревини, якій у подальшому, шляхом підроблення необхідних документів, надається вигляд законно придбаної і яка експортується за кордон через низку офшорних компаній. У зв`язку з цим, в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень можливо причетний ОСОБА_5 , за можливим місцем проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді 27.07.2016 р. було проведено обшук, в ході якого виявлено грошові кошти у валюті гривня на загальну суму 804 500, 00 купюрами номіналом по 500 гривень кожна у кількості 1 609 штук.
Слідчий вказує, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл в тому числі на відшукання та вилучення грошових коштів, походження яких не встановлено, а відтак, вилучені грошові кошти не мать статусу тимчасово вилученого майна, оскільки, дозвіл на їх відшукання та вилучення прямо надано в ухвалі суду.
Окрім цього, з моменту вилучення зазначених грошових коштів органом досудового розслідування вживалися заходи, спрямовані на встановлення їх походження, зокрема, шляхом отримання пояснень ОСОБА_5 . Однак, двічі викликаний, шляхом скеровування повісток, для проведення допиту у якості свідка ОСОБА_5 на допити не з`являвся. Також, отриманою інформацією від Пенсійного фонду України, ДФС України та іншими матеріалами встановлено, що ОСОБА_5 у період 2011-2016 років працював в ДП «Укрлісконсалтинг» та в період 2015-2016 років отримав заробітну плату на загальну суму 226 504, 10 грн., що ставить під сумнів походження законним шляхом вилучених у нього грошових коштів в сумі 804 500, 00 (вісімсот чотири тисячі п`ятсот) гривень.
З урахуванням викладеного, слідчий вказує що вищевказані грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту, в зв`язку з чим, просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий, яким подано клопотання, його підтримав та просив задовольнити.
Будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, що згідно положень ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою розгляду клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000353 від 15.04.2013 за фактами зловживання своїм службовим становищем службовими особами Державного агентства лісових ресурсів України та державного підприємства «Укрлісконсалтинг», заволодіння ними майном в особливо великих розмірах під час здійснення експорту деревини за кордон за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.
В ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді 27.07.2016 р. за місцем можливого проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено грошові кошти у валюті гривня на загальну суму 804 500, 00 купюрами номіналом по 500 гривень кожна у кількості 1 609 штук.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Таким чином, положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ст. 170 КПК України), а також накладення арешту на речі, майно та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна та визнані у справі речовими доказами (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України).
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При цьому, хоча на даній стадії кримінального провадження закон не вимагає, щоб докази були повними та достатніми, проте вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в тому, що дані докази мають дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину, а, по-друге, впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Доведення вищевказаних обставин перед слідчим суддею чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування.
Разом з тим, слідчим не доведено та при розгляді клопотання не встановлено доказів для безспірного висновку, що вилучені в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час обшуку грошові кошти є незаконним прибутком протиправної діяльності ОСОБА_5 та йому належать.
Отже, органом досудового розслідування не доведено, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що б виправдовувало доцільність накладення арешту на вказане майно.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2016 р. органу досудового розслідування надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення в тому числі і грошових коштів, походження яких не встановлено та буде вказувати, що воно здобуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень.
Оскільки, вищезазначена ухвала в цій частині не містить конкретної вказівки на індивідуальні та родові ознаки грошових коштів, для відшукання яких надано дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені грошові кошти не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та їх вилучення, а відтак, такі грошові кошти мають статус тимчасово вилученого майна, в зв`язку з чим, доводи слідчого про протилежне є хибними.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання з клопотанням про арешт вилучених 07.07.2016 р. під час обушку грошових коштів слідчий звернувся 27.10.2016 р.
З клопотання про поновлення пропущеного строку, сторона кримінального провадження до суду не звертається.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя відмовляє в задоволенні поданого клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 98, 167, 170, 172,173 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1