АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/5538/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/74/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 березня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 24.09.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002612 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Кам`янець-Подільський,
Херсонської області, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого
за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше не судимого

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Велика Костромка,
Апостолівського району, Дніпропетровської
області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_4 ,
раніше судимого:
10 листопада 2015р. Саксаганським районним
судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за
ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України,
до покарання у виді арешту строком на 3 міс.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця: м.Кривого Рогу,
Дніпропетровської області, зареєстрованого за
адресою:
АДРЕСА_5 ,
фактично мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_6 , раніше не судимого
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця: м.Кривого Рогу,
Дніпропетровської області, зареєстрованого
та фактично мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_7 , раніше не судимого
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016р.
Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016р., ОСОБА_6 визно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у у виді позбавлення волі строком на 4р., ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено покарання у вяді позбавлення волі строком на 4р.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2р. роки, на підставі ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України, покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно з п.2 ч.2 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2р., на підставі ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України, покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно з п.2 ч.2 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено у повному обсязі, цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду та повернуто потерпілій.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - 1893,10 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 5000,00 грн., а всього, - 6893,10 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - 1893,10 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 5000,00 грн., а всього, - 6893,10 грн.
Процесуальні витрати відсутні, питання, щодо речових доказів вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_13
потерпіла ОСОБА_12
обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисники обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 .

Потерпілий ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_11 , також просить змінити вирок суду відносно його підзахисного ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання, застосувати ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2р.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_14 за згодою обвинуваченого відмовився від поданої ним апеляційної скарги.
Прокурор, в апеляційній скарзі, просить змінити рішення суду першої інстанції: зазначити у вступній частині вироку потерпілого ОСОБА_10 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 ; з мотивувальної частини вироку, виключити обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - часткове визнання провини в інкримінованому злочині, та обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття.
Вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
24 вересня 2015р., приблизно о 00.40 год., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та неповнолітні на момент вчинення злочину , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи повторно, знаходячись на пішохідній алеї по вул.Димитрова м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, помітили раніше не знайомих їм ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Тоді ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, запропонував ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинити грабіж відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Погодившись із вказаною пропозицією, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , домовились про вчинення відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 умисного злочину, направленого на відкрите викрадення їх майна та прийнялися наздоганяти останніх.
Наздогнавши ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які на ту мить прямували вздовж пішохідної алеї, навпроти КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР», по вул.Димитрова м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, наблизився до ОСОБА_12 , штовхнув її руками у бік та ставши у неї на шляху почав тримати ОСОБА_12 за руки, примушуючи таким чином її залишатися на місці.
У цю мить, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 у притул та шляхом ривка з її шиї, відкрито викрав ланцюжок, виготовлений із сплаву срібла, 925 проби, вагою 8,72гр., плетіння «Бісмарк», довжиною 48 сантиметрів, вартістю 28,00 грн., ланцюжок, виготовлений з металу білого кольору, вагою 12,29 гр., плетіння «Бісмарк», довжиною 61 сантиметр, вартістю 109,75 грн., а також хрестик, виготовлений із сплаву срібла, 925 проби, вагою 2,44 гр., зі вставкою камінців різної форми, вартістю 21,79 грн.
У свою чергу, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , з метою подолання опору з боку ОСОБА_10 , почали кидати у нього каміння та погрозливо розмахувати перед ним руками. Після цього ОСОБА_8 почав штовхати ОСОБА_10 руками у груди та хапать за руку. В цей час ОСОБА_6 намагався нанести ОСОБА_10 удар рукою в область живота, однак той ухилився. Тоді ОСОБА_19 , скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_10 , розуміючи що його дії відкриті для останнього, підійшов до ОСОБА_10 і з плеча викрав належну йому чоловічу сумку із шкіри на ремені, вартістю 1600,00 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia Lumia 820», вартістю 3456,00 грн., сім картка з мобільним номером НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung DT-S5230», Imei: НОМЕР_2 , вартістю 480,00 грн., сім картка з мобільним номером НОМЕР_3 , флеш картка пам`яті марки «Kingston micro SD ХС», ємкістю 64 GB, вартістю 481,00 грн., USB флеш-накопичувач марки «Kingston», об`ємом 3 Gb, вартістю 28,00 грн., гаманець шкіряний, картки банку «ПриватБанк», зв`язку ключів з двома ключами та зв`язка ключів з трьох ключів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 70,00 доларів США, що по курсу НБУ складає 1510,60 грн., 10,00 Євро, що по курсу НБУ складає 240,60 грн., 567,00 грн.
Після вчинення злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця події з викраденим майном зникли, завдавши ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 159,54 грн., а ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6923,20 грн.
Потерпілий ОСОБА_10 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 суворе покарання, оскільки не врахував його думку про те, що ОСОБА_6 єдиний з чотирьох притягнутих до відповідальності, який визнав свою провину і розкаявся у вчиненому злочині, завдяки ОСОБА_6 йому частково була відшкодована шкода, тому він вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства.
На думку потерпілого ОСОБА_10 час перебування ОСОБА_6 під вартою є достатнім для його виправлення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_11 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що при призначенні його підзахисному покарання, суд мав визнати за обставини, які пом`якшують покарання його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку.
Крім того, захисник вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції повинен був врахувати і думку потерпілого ОСОБА_10 , який просив звільнити ОСОБА_6 з під варти і призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
На думку захисника виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, тому він просить застосувати до його підзахисного ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, строком на 2р.
Обвинувачений ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на несправедливість призначеного йому покарання через його суворість.
ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував всіх обставин, які в силу ч.2 ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме: його щире каяття, активне сприяння судовому слідству, повне відшкодування потерпілим завданих збитків, не в достатній мірі дослідив його особу, а тільки зазначив, що він позитивно характеризується за місцем навчання та проживання.
Обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які вчинили злочин разом із ним, і, які взагалі не відшкодовували потерпілим завдані збитки, не мають позитивних характеристик, призначив покарання не пов`язане з позбавленням волі, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням, що на його думку є несправедливим.
ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні його грамоти з місця навчання, фотографії з конкурсів професійної майстерності, не взяв до уваги, що він приймав активну участь в житті колективу навчального закладу, за що неодноразово був відзначений, що він був активним учасником конкурсів професійної майстерності в технікумі, де досяг певних позитивних результатів.
Обвинувачений зазначає, що після звільнення його з під варти, він поновився у технікумі, ліквідував усі академічні заборгованості і отримав диплом про закінчення технікуму, має намір працевлаштуватися та приносити собі і суспільству лише користь.
На думку обвинуваченого приведені ним обставини досліджувалися судом, проте не були визнані такими, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_7 просить при вирішенні питання щодо відповідності призначеного йому покарання, визнати обставинами, що пом`якшують покарання: активне сприяння судовому слідству; активну участь в житті Криворізького державного комерційно-економічного технікуму; його успішне закінчення під час судового слідства; активну участь у конкурсах професійної майстерності в технікумі; його позитивне ставлення до навчання в технікумі, його успішне завершення та отримання диплому; фактично відбутий ним в тюремних умовах строк покарання 8міс. і 1дн. і застосувати до нього ст.75 КК України, якою передбачена можливість здійснення за ним відповідного контролю.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог п.6 ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку не зазначив всіх учасників судового провадження, а саме не вказав потерпілого ОСОБА_10 і законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 , які брали участь у судовому розгляді справи.
Прокурор не погоджується із визнанням судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обставини, яка пом`якшує покарання - часткове визнання ними провини в інкримінованому злочині, а також обвинуваченому ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття.
При цьому, прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 дійсно визнав свою провину в повному обсязі, однак в його показаннях і матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про його щире каяття.
Прокурор просить змінити вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав свою і потерпілого ОСОБА_10 апеляційні скарги, просив їх задовольнити, змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного його підзахисному покарання, застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2р., заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав апеляційні скарги свого захисника ОСОБА_11 і потерпілого ОСОБА_10 , просив їх задовольнити, змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_14 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , просив її задовольнити, не заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_11 в інтересаї ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_15 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 , просив її задовольнити, змінити вирок суду, призначивши обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, не заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_11 в інтересаї ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, не заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_11 в інтересаї ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисники ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила змінити рішення суду першої інстанції: зазначити у вступній частині вироку потерпілого ОСОБА_10 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 ; з мотивувальної частини вироку, виключити обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - часткове визнання провини в інкримінованому злочині, та обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг потерпілого, захисника ОСОБА_11 , та обвинуваченого ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні апеляційного суду, підтримала апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів не погоджується з доводами сторін, вважає їх не обґрунтованими.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції в порушення вимог п.6 ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку не зазначив усіх учасників судового провадження є слушними, однак ці обставини не можуть бути підставою для зміни судового рішення, тому доводи прокурора, в цій частині, не можуть бути задоволені.
Не погоджується колегія суддів, також і з доводами прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - часткове визнання провини в інкримінованому злочині, та обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття.
Суд зобов`язаний визнати пом`якшуючими обставинами, обставини, зазначені у п.1-9 ч.1 ст.66 КК України, а відповідно до ч.2 ст.66 КК України, суд має право визнати за обставини, які пом`якшують покарання й інші обставини не зазначені в ч.1 ст.66 КК України.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою провину у скоєному злочині повністю, думку потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро кається у вчиненому злочині, тому згідно ч.1 ст.66 КК України, на законних підставах визнав за обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття ОСОБА_6 .
Щодо доводів потерпілого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, та необхідності призначення покарання відносно них з застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, то колегія суддів вважає їх безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що виходячи з положень ст. ст.50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особу кожного з винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання необхідне й достатнє для їх виправлення, й попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження видно, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, від вчинення якого є потерпілі.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочину, суд враховував сукупність усіх обставин справи, зокрема, форму вини, мотив і цілі, способ вчинення злочину.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції дослідив його особу і встановив, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002566 від 14 вересня 2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке перебуває на розгляді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, та у кримінальному провадженні №0002065 від 20 липня 2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, яке знаходиться на розгляді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (ар.пр.220, т.1, ар. пр.172-173, т.3), суд врахував, що він добровільно відшкодував завдані потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 збитки (ар.пр.123, т.1, 182-183, т.3), навчається у Гірничо-електромеханічному коледжі ДВНЗ «Криворізький національний університет» на заочному відділенні, під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває (ар.пр.169-170, т.3), за місцем реєстрації характеризується задовільно(ар.пр.180, т.3).
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, згідно ст.66 КК України, визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданого потерпілим збитку.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України, суд не встановив.
Оцінивши у сукупності вказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, однак на час вчинення кримінального правопорушення вважається таким, що не має судимостей ( ар.пр.173, 174, т.3), що він є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002566 від 14 вересня 2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке перебуває на розгляді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, добровільно відшкодував завдані обом потерпілим збитки (ар.пр.123, т.1, 182-183, т.3)., навчається в Криворізькому державному комерційно-економічному технікумі на денному відділенні (ар.пр.99, т.1), під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває (ар.пр.166-167, т.3), за місцем фактичного проживання характеризується позитивно (ар.пр.101, т.1), за місцем навчання характеризується незадовільно ( ар.пр.102, т.1).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав часткове визнання ним провини в інкримінованому злочині та добровільне відшкодування потерпілим завданого збитку.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,згідно ст.67 КК України, суд не встановив.
Оцінивши у сукупності вказані обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.
Підстав для призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за правилами ст.ст.69, 75 КК України, суд не встановив, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
Відсутність підстав для призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за правилами, передбаченими ст.69 ч.1 КК України, суд мотивував тим, що незважаючи на їх позитивну характеристику та наявність пом`якшуючих обставин, обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, яке згідно положень ст.12 КК України, відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, від вчинення якого є потерпілі, та за вчинення якого законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років.
Крім того, суд взяв до уваги і те, що злочин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили відносно двох осіб, серед яких перебувала особа жіночої статі, а також, що, незважаючи на те, що відносно обвинувачених на день ухвалення вироку, і не постановлено обвинувальних вироків, однак вони є особами, яким пред`явлено звинувачення у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень проти власності у співучасті осіб, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності.
Суд першої інстанції врахував зухвалість вчиненого обвинуваченими злочину, те, що після вчинення злочину із зізнанням до правоохоронних органів обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися, вчиняли дії спрямовані на приховання скоєного злочину, однак не встигли довести вказані дії до кінця з мотивів, котрі не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів по гарячим слідам.
Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, не встановив підстав, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щоб призначити їм покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, суд першої інстанції, також, не встановив.
Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду, про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України, і вважає, що у даному випадку, їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.
Обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції, враховуючи, що на момент вчинення злочину вони були неповнолітніми, визнав за доцільне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, у вигляді позбавлення волі, однак зі звільненням на підставі ст.ст.75, 104 КК України, від відбування покарання, з випробуванням, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з чим також, згодна і колегія суддів.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є необхідним й достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційних скарг, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, не вбачає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілого, захисників, обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора про зміну вироку щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016р., яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винними і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4