АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/8791/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/62/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 24 січня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні №0000369 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіперчени, Кіперченського району республіки Молдова, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, вдівця, дітей на утримані не має, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115,ч.1 ст.185 КК України.

якого визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст.115 КК України у виді десяти років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді десяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Зарахувано в строк відбування покарання період знаходження ОСОБА_6 під вартою з моменту затримання з 27 липня 2015 року по 14 листопада 2016 року і відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 перевести у строк позбавлення волі з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: - два каменя сірого кольору, поліетиленові пакети чорного кольору, два поліпропіленові мішки білого кольору, мотузки ;5 мобільних телефонів у розібраному стані без ідентифікуючих ознак, товарний чек на купівлю водонагрівача «Делімано», довіреність, технічний паспорт, посвідчення водія, свідоцтво, 2 ключі , 2 свідоцтва про соціальне страхування; розкладний ніж, вилучений з чоловічої сумки, рюкзак, спортивні штани, троє шортів, рушник, 18 ножів, вилучених у кухні квартири, упаковані у пластикову пляшку, зріз шпалер зі стіни кімнати № 3 зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, змив речовини бурого кольору з поверхні стіни ванної кімнати, змив речовини бурого кольору з поверхні дверей до кімнати № 3, змив речовини бурого кольору з поверхні трьох дверцят меблевого гарнітуру, змив речовини бурого кольору з поверхні дверей до кімнати № 1,купюра номіналом 200 гривень зі слідами речовини бурого кольору, ковдру, килим з ванної кімнати, біологічні зразки трупа: нігтьові пластини з правої та лівої руки, нігтьові пластини з правої та лівої ноги, фрагмент ребра та відбитки м`язів, зразки букального епітелію, відібрані у ОСОБА_8 ; зразки крові та слини ОСОБА_6 - знищити.

Грошові кошти в сумі 6651 грн., згідно квитанції № 001556 від 30.07.2015 року, велосипед «Україна» згідно квитанції № 0960, моторолер «Зубр» НОМЕР_1 конфіскувати.

Водонагрівач «Делімано» залишити в квартирі АДРЕСА_3 .

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення молекулярно-генетичного дослідження в сумі 20774 грн. 25 коп.

Учасники судового провадження:

прокурор- ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8 ,

представник потерпілого- ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_6 просить винести справедливий вердикт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_7 просить , вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рога від 14 листопада 2016 року скасувати. Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - скасувати.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 просить, вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 скасувати, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного засудженому покарання, призначивши новий розгляд цієї справи в суді першої інстанції.

Прокурор просить, вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.І ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі - скасувати, як невідповідний по м`якості призначеного покарання ступені тяжкості скоєних злочинів та особі засудженого.

Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в ніч на 20.07.2015 року, знаходився за місцем свого мешкання - в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди близько о 00.30 годин цієї ж ночі прийшов його знайомий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час спілкування, ОСОБА_11 , перебуваючи під впливом алкоголю, почав зневажливо висловлюватися на адресу ОСОБА_6 , пригадуючи йому давні образи та запалив сигарету.

Вказана поведінка ОСОБА_11 образила ОСОБА_6 , унаслідок чого останній зажадав від ОСОБА_11 припинити палити та залишити його помешкання, однак той категорично відмовився виконувати вимогу ОСОБА_6 та знявши з себе верхній одяг протягом цієї ж ночі вештався по коридору , заважаючи ОСОБА_6 відпочивати.

Близько о 05.00 годині, 20.07.2015 року, ОСОБА_11 підійшов до дверного проходу у гостьову кімнату даної квартири та в чергове почав ображати ОСОБА_6 , який сидів на дивані у зазначеній кімнаті, після чого пішов міжкімнатним коридором у напрямку прихожої кімнати.

Поведінка ОСОБА_11 обурила ОСОБА_6 , викликавши у нього гостру неприязнь та умисел на заподіяння ОСОБА_11 смерті за вказаними мотивами.

Діючи з цією метою, ОСОБА_6 взяв у праву руку невстановлену слідством сокиру, яку підняв з підлоги під кріслом в приміщенні цієї ж гостьової кімнати та, наздогнавши ОСОБА_11 в приміщенні міжкімнатного коридору квартири АДРЕСА_3 близько о 05.05 годин, 20.07.2015 року, умисно завдав потерпілому ОСОБА_11 , який стояв звернутим до нього спиною, не менше трьох ударів обухом підшуканої сокири в ділянку голови, спричинивши ОСОБА_11 фізичного болю.

Від отриманих ударів сокирою в голову потерпілий ОСОБА_11 впав спиною на підлогу, а ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_11 смерті, на ґрунті гострої неприязні до нього, схилився над лежачим на підлозі потерпілим та близько о 05.10 годин 20.07.2015 року, умисно завдав ОСОБА_11 не менше одного удару клинком невстановленого слідством ножа, який підшукав у цьому ж помешканні, в передню ліву поверхню грудної клітини - місце розташування життєво - важливих органів людини.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 , були спричинені фізичний біль та не менше як одного прижиттєвого тілесного ушкодження у вигляді колото-різаної рани №9 по передньо-пахвовій лінії ліворуч в проекції 3-го ребра, з пошкодженням пристінкової плеври та середньої третини лівої легені, яка згідно висновків судово-медичних експертиз трупа № 1340 від 28.09.2015 року та №1340/2 від 24.10.2016 року, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, яке, не виключено, могло призвести до настання смерті потерпілого.

Зазначене тяжке тілесне ушкодження, яке було загрозливим для життя ОСОБА_11 , у момент його заподіяння ОСОБА_6 , привело до смерті потерпілого ОСОБА_11 , яка настала близько о 05.10 годин 20.07.2015 року, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

Не бажаючи нести кримінальну відповідальність за вчинений особливо тяжкий злочин - умисне вбивство ОСОБА_11 , та переслідуючи за мету приховати його вчинення, ОСОБА_6 протягом 20.07.2015 року у ванній кімнаті квартири за вищевказаною адресою, за допомогою ножа господарсько-побутового призначення з пластиковою ручкою, довжина клинка 215 мм, товщина 2 мм, ручка 120 мм (висновок експерта № 1340 від 28.09.2015 року), що підшукав в кухні цього ж помешкання, відокремив голову та кінцівки від тулубу трупа ОСОБА_11 та склав фрагменти тіла у три придбані ним для цієї мети господарські поліетиленові пакети та поліпропіленових мішки.

В ніч на 21.07.2015 року ОСОБА_6 почергово, власним велосипедом перевіз три пакунка з частинами трупу ОСОБА_11 до берегу ріки Саксагань, недалеко від будинку АДРЕСА_4 .

Відразу ж після цього, ОСОБА_6 продовжуючи діяти з метою приховання вчинення ним особливо тяжкого злочину - умисного вбивства ОСОБА_11 , на ґрунті особистої неприязні до нього, на підшуканому ним для цієї мети риболовецькому човні, який знайшов причаленим на березі цієї ж річки, заплив вглиб ріки Саксагань, та скинув пакунки з частинами тіла потерпілого у русло річки в районі набережної по вул. Кропивницького та селища Кресівське-2 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

23.7.2015року співробітниками міліції за участю водолазів на березі та дні ріки «Саксагань», недалеко від селища Кресівське-2 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу виявлено два пакунки у яких, згідно висновку судово-медичної експертизи трупу №1340 від 28.09.2015 року, знаходилися залишки тіла ОСОБА_11 - тулуб та відокремлені від нього верхні і нижні кінцівки, з вираженими гнильними змінами.

Крім того, вночі 20.07.2015 року, ОСОБА_6 знаходячись за місцем свого мешкання, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , відразу ж після скоєння умисного вбивства ОСОБА_11 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на крадіжку чужого майна, діючи із корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконної наживи за рахунок чужого майна, користуючись відсутністю очевидців, близько о 05.20 годин 20.07.2015 року, обшукав верхній одяг та спортивний рюкзак ОСОБА_11 , які після його вбивства залишилися у зазначеному помешканні, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_11 гроші у сумі 30000 гривень.

Викраденими грошима ОСОБА_6 у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив сину ОСОБА_11 - потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг:

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає що потерпілий ОСОБА_11 хотів його придушити;Що після інценденту він збирався на працю та 3-4 години його не бачив;з ним більше не спілкувався, десь у 6 години ранку він пійшов з дому залишивши ОСОБА_11 дома одного. Десь о 11 годині повершувшись до дому він побачив лежачого у ванні ОСОБА_11 з розкритими глазами, Боцан злякався та зрозумів що Ковш помер, таким чином у шоковому стані і скоїв подальші дії. Зазнчає що ОСОБА_11 неодноразово сидів,16.06.2015 звільнився з особливого режиму , де просидів 10 років, каратист,боєць,186 см. зросту, вагою близько 90кг., міцьної статури. На думку обвинуваченого можливо у потерпілого стався інсульт, він не причепний до його смерті. ОСОБА_11 хотів його придушити, чи вбити, чи пограбувати йому не відомо, оскільки ОСОБА_12 бачив у нього золотий ланцюг та 30тис грн.

На думку обвинуваченого досудовим слідством та судом першоїї інстанції грубо порушено ст.62 Конституції України. Справа сфабрикована, версія видумана слідчим, зазначає що його мало не вбили слідчі ,щоб він підтвердив версію скоєння злочину.. В матеріалах провадження відсутні докази його вини, свідки, знаряддя вбивства,та голова порпілого,суд першої інстанції прийшов до поспішного висновку стосовно його вини З екпертизи не можливо встановити конкретну причину смерті , експертиза сфальсифікована з раною№9, від якої на думку екперта наступила смерь потерпілого.. Окрім цього, обвинувачений посилається на те,що не згоден з ч.1 ст.185 КК України , оскільки відсутні свідки, квитанції на гроші, які буцім то давав батько потерпілому ОСОБА_11 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_7 посилається на те, що під час судового слідства обвинувачений винним визнав себе частково. Визнав свою вину у вбивстві, проте зазначав, що кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України є не вірною оскільки він оборонявся від нападу потерпілого, вину за ч.І ст. 185 КК України не визнав у повному обсязі.

Захисник вважає, що вирок підлягає скасуванню, а справу необхідно призначити на новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність:

Під час судового розгляду не було встановлено, а ні причину смерті потерпілого, а ні наявність на його тілі прижиттєвих ран.

Так, згідно висновків експерта №1340 від 30.09.2015 року та №1340/2 від 25.10.2016 року, всі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран виникли від дії плоского предмету, що володіє колюче-ріжучими властивостями, і має ширину клинка на протязі поринулої частини не більше 9 мм, гостре лезо в «П» подібний обушок товщиною близько 1 мм. При цьому, виявлене ушкодження у лівій товщі легені за ходою ранового каналу №9 має ознаки при життєвості.

Зазначене тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, яке, не виключено, могло призвести до настання смерті потерпілого.

Тобто, висновки експертиз не встановлюють, а ні причину смерті потерпілого, а ні наявності на його тілі прижиттєвих ран від яких останній помер. Висновки експертиз носять характер припущень та можуть взагалі братись до уваги в сукупності з іншими доказами, які можуть свідчити про причини смерті потерпілого. Проте, інших доказів стороною обвинувачення надано не було, а обвинувачений, під час допиту, заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ножем, та зазначав, що вони могли виникнути під час того, як він проколював пакети з частками тіла потерпілого коли останні всплили в річці під час їх затоплення.

Додатково захисник зазначає, що відповідно ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом ч.4. ст. 17 КПК України встановлює, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як видно з вищенаведеного сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом. А висновки експертиз щодо встановлення причин смерті потерпілого не дають чіткої відповіді про причину смерті потерпілого, при цьому всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачатись на користь ОСОБА_6 .

Ст. 91 КПК України визначає обставини, які підлягають доказуванню у

кримінальному провадженні. Зокрема, відповідно до п. 2 ч.1, вищезазначеної статті КПК

України доказуванню підлягає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального

правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 р. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Тобто визначення форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення є визначальним для його кваліфікації відповідно до норм КК України та призначення покарання.

До того ж, встановлення мотиву і мети при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження є обов`язковим, оскільки у ряді випадків наявність певних мотиву чи мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями КК.

Визначення суб`єктивного відношення обвинуваченого є визначальним для

кваліфікації злочину. Так, відповідальність за заподіяння тяжкого тілесного ушкодження

в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних

для затримання злочинця, за умови, що здійснений винним захист явно невідповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася, передбачений за за ст. 124 КК України.

У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити(злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК (п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 р.).

Проте, а ні в обвинувальному акті, а ні в оскаржуваному вироку вищезазначені обставини не зазначені. Суд проігнорував вимоги законодавства та не зазначив в вироку, ні форму вини, ні мотив з яким діяв обвинувачений, ні мету з якою діяв.

Судом не виконані вимоги ст. 374 КПК, оскільки окрім не зазначення форми вини і мотивів кримінального правопорушення, суд не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Також на думку захисника судом першої інстанції не дотримано вимог ст.94, ст. 370 КПК України, оскільки оскаржуваний вирок суду не містить з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу щодо обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вказує, що оскаржуваний вирок не містить і наведених належних і достатніх мотивів та підстав щодо винуватості ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Окрім цього, захисник вважає що суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання: наявність в матеріалах справи позитивної характеристики за місцем мешкання сусідів;часткове визнання вини та активну участь у розкритті злочину.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 посилаються на те, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст. 94,370, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки висновки суду, викладені у вироку від 14.11.2016 року, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження № 0000369 від 23.07.2015 року, здобутими під час досудового розслідування правоохоронними органами, висновкам судово-медичних, імунологічних та криміналістичних експертиз, а також судової молекулярно-генетичної експертизи № 479 від 22.09.2015 року та психолого-психіатричної експертизи, що у свою чергу призвело до неправильності та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам судової справи №212/8791/15-к, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (див. матеріали справи, т.2 а.с.3-4, 5-6, 7-10, 11-13, 57-59, 88-91, 138-139, 143-144, 151-156, 171-181, т.3, а.с.47-62, звукозапис судових засідань).

Призначаючи покарання суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчинених злочинів, через що вирок є несправедливим і неправильним по відношенню до потерпілого у зв`язку з невідповідністю призначеного вбивці людині ОСОБА_6 судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого, внаслідок його м`якості. На думку потерпілого та його представника судом не дотримано вимог п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо)

Так захисник зазначає що у вироку суду не зазначена кількість нанесених ударів потерпілому ,також формулювання обвинуваченння , визначене судом в частині мотиву вчинення засудженим умисного вбивства неконкретним та неправильним., зазначає що ОСОБА_6 усвідомлював характер своїх дій. Поза увагою органу досудового слідства та суду залишилася «незначна» деталь з висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 479 від 22.09.20] 5 року, про те, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові виявленої 27.07.2015 року під час обшуку квартири на ковдрі (об`єкт 8), збігаються з генетичними ознаками потерпілого ОСОБА_11

При дослідженні справи судом не враховувались дані про особу засудженого, який раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності, з яких неодноразово за розкрадання особистого та державного майна, вчиненого у великих та особливо великих розмірах, а також незаконного заволодіння чужими транспортними засобами,відсидів в цілому 30 років. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 постійно посилено намагався обдурити суд і всіх присутніх і досудове слідство, голосно доводячи в залі суду, про те, що: «в ніч з 19 на 20липня 2015року ... приблизно о 04.00 годині, потерпілий ОСОБА_11 сам підкрався до нього, взяв простирадло і почав`ним його душити» (див. матеріали справи, т.З а.с.47-62, звукозапис судового засідання)

Окрім цього, суд першої інстанції необгрунтовано відмовивив від проведення всіх необхідних обов`язкових комплексних судово-медичних та психологічних експертиз на яких наполягала сторона обвинувачення, для вирішення питання щодо встановлення часу нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних пошкоджень, які було виявлено у нього (т.2 а.с.210)

Не зясовано яким чином ОСОБА_6 , який «вів убоге життя ... побут у обвинуваченого був скромний» зміг придбати влітку 2016 року коштовні речі: велосипед «Україна», моторолер «Зубр», скутеру (мотоцикл) «Червоний зубр» та водонагрівач «Делімано», а також грошові кошти в сумі 6651 грн. про яки йде мова у вироку ?

Звідки в квартирі АДРЕСА_3 де мешкав вбивця ОСОБА_6 з`явилися документи інших людей. (матеріали справи, т.З а.с.47-62). Нажаль, на всі ці факти й суперечності, які є в показаннях сторін, з`ясування яких має істотне значення для встановлення істини по справі, ні сторона обвинувачення, ні суд першої інстанції також уваги не звернули, не з`ясував їх причини, не дав їм оцінки у своєму спішно винесеному та явно несправедливому через м`якість вироку від 14.11.2016 року

Виходячи з наведеного, потерпілий та його представник вважають, що районним судом недостатньо врахована суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_6 злочину, а саме той факт, що злочин, до якого засуджений готувався, спрямований не лише на заподіяння смерті людині, життя якої, згідно ст.3Конституції України, є найвищою соціальною цінністю у нашій державі, а також, що злочин готувався за попередньою та був вчинений із корисливих мотивів, вчиненого з особливою жорстокістю, шляхом заподіяння потерпілому великої кількості тілесних ушкоджень перед позбавлянням потерпілого життя та мучення останнього (тобто, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за п.п.4, 6 ч.2 ст.115 України, а не за ч.1 ст.115, ч.1ст.185 КК України), що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, а також вимогам статей 370, 372, 419 КПК України (т.3 а.с.47-62).

Прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, вважає, що вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_6 є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Судом першої інстанції не дотримано вимог ст.414 КПК України, ст. 65 КК України та п. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, в обґрунтування свого рішення, посилався на те, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

Проте, при вирішенні цього питання суд мав належно досліджувати й оцінювати всі обставини, що мають істотне значення.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 у вигляді 10 років позбавлення волі суд достатньою мірою не прийняв до уваги суспільну небезпечність вчиненого ним особливо тяжкого злочину, важливість та цінність об`єкта посягання, а саме життя людини.

ОСОБА_6 , після нанесення ударів обухом сокири в життєво-важливий орган - голову потерпілого, та нанесення тілесних ушкоджень ножем в область грудної клітини потерпілого, усвідомлюючи факт смерті потерпілого ОСОБА_11 намагався приховати вчинений ним злочин, а саме розчленував труп потерпілого та затопив його у річці.

На думку прокурора , ОСОБА_6 у вчинених кримінальних правопорушеннях не розкаюється, оскільки ОСОБА_6 на протязі всього розгляду справи в суді свою вину не визнавав не дивлячись на повну доведеність його вини.

За таких обставин, судом в повному обсязі не була досліджена особа засудженого ОСОБА_6 , а призначене покарання не відповідає: тяжкості вчинених злочинів і є не виправдано м`яким та не сприяє досягненню мети попередження нових злочинів.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги , ОСОБА_6 підтримав апеляцію захисника, вказавши у суді апеляційної інстанції на те, що він припускає що врадив топором потерпілого, бо був у стані оборони, кожен заперечував проти апеляційної скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 і представника потерпілого ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 підтримали кожен окремо свою сапеляційну скаргу, частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 заперечували.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, прохав колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 просив залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_13 та його представник ОСОБА_9 підтримав частково.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши в стадії підготовки справи до апеляційного розгляду технічний запис перебігу судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню повністю, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_7 не підлягаютьзадоволенню, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких його визнано винним за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Судом першої інстанції справу розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1ст.115, ч.1 ст.185 КК України, а доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості вироку у частині кваліфікації є безпідставними .

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинуваченого, свідків, потерпілого та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яких його засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту, та обвинуваченого щодо відсутності вини обвинуваченого, кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 ч.1 ст. 185, КК України обґрунтувавши кваліфікуючі ознаки.

Тому необґрунтованим є наведене в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Так судом досліджено всі обставини справи: допитаний обвинувачений, потерпілий, всі свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами справи, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 , у скоєнні злочинів передбаченних ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, навіть при невизнанні обвинуваченим своєї вини. Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, потерпілого відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, на що вказують в апеляційних скаргах обвинувачений та посилається захисник - немає. Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі об`єктивну і суб`єктивну сторону злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, суттєві порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність- безпідставні.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду , а саме:

В судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що в ніч з 19 на 20 липня 2015 року він знаходився у себе вдома та спав. Приблизно о 23.30 годині почув стук у двері, відкрив та побачив , що прийшов ОСОБА_11 , та повідомив , що він був у свого батька, зустрічався з сином, та скаржився на них. Обвинувачений ОСОБА_6 запропонував йому лягати спати, а завтра розібратися з його проблемами. ОСОБА_11 прийшов до нього у стані алкогольного сп`яніння, хоча він не вживає спиртні напої взагалі. Після цього вони обидва лягли спати. В подальшому, приблизно о 04.00 годині, потерпілий ОСОБА_11 підкрався до нього, взяв простирадло і почав ним його душити. Від таких дій ОСОБА_11 він прокинувся, оскільки йому не було чим дихати та побачив, як останній сидить і душить його. Між ними розпочалась боротьба. Одразу він не зрозумів хто саме його душить та за що саме. В процесі цієї боротьби вони впали з ліжка на підлогу та продовжили між собою боротись. Він частково , періодично втрачав свідомість, а прийшовши до тями зрозумів , що стоїть у кімнаті та на підлозі лежить сокира. ОСОБА_11 в цей час сидів навколішках у коридорчику, тримався за голову й кричав «ай». Чи саме він вдарив ОСОБА_11 та чим вдарив взагалі , йому незрозуміло. Він сказав ОСОБА_11 , «що ти робиш друг», підійшов до нього, а останній тримався руками за голову та постійно повторював «ай, ай, ай». У ОСОБА_11 щось було з головою, він чи вдарився сам, чи ні, йому невідомо, після цього він піднявся. Весь цей час він знаходився у шоковому стані від подій, що відбувались. Також, він замотав простирадлом голову ОСОБА_11 , тією самою, що останній його душив. ОСОБА_11 щось говорив, але на його питання «що ти твориш», він мовчав. Після цього він відвів ОСОБА_11 до ванної кімнати , намочив голову разом з простирадлом , допоміг присісти, крові не було. Згодом він одягнувся і пішов з своєї квартири, щоб ОСОБА_11 заспокоївся та прийшов до тями. Додому він повернувся вже близько 12.00 години цього ж дня та виявив мертвого ОСОБА_11 , який сидів у ванній кімнаті. Він дуже злякався та вирішив не викликати швидку допомогу та міліцію, оскільки скажуть, що це він вбив останнього. Згодом вирішив заховати тіло потерпілого, для чого пішов та купив міцні пакети для сміття, так як знав що ОСОБА_11 важкий. Приготував пакети для частин тіла, потім човен, весло, камені, щоб пакети не виплили на поверхню води . Повернувся до дому коли вже на вулиці стемніло, розчленував тіло ОСОБА_11 на частини ножем. Відрізані частини тіла ОСОБА_11 склав у три пакети і відвіз до річки, там поклав у човен, окремо у нього ж положив камені, які заложив у мішки, зав`язав їх, пакети з частинами тіла та каменями проткнув ножем, щоб вони потонули і скинув їх у річку.
Додатково пояснив, що потерпілий почав його душити через гроші , які були у нього вдома , частина яких належала йому, частину йому дали на зберігання. Вважає, що можливо потерпілий не мав прямого наміру його задушити, а хотів лише придушити, щоб взяти в нього гроші. Також, пояснив, що потерпілий міг сам впасти на сокиру, яка знаходилась в тій же кімнаті під кріслом неподалік від ліжка, де він спав. Скільки саме часу продовжувалась боротьба між ним та ОСОБА_11 обвинувачений сказати не може. Швидку допомогу він викликати не став, так як на його думку, у цьому не було потреби, через відсутність будь-яких ран та крові у потерпілого. Розчленування тіла ОСОБА_11 він робив у ванній кімнаті, відрізавши окремо від тулуба кінцівки, а саме руки, ноги та голову. В один пакет він поклав кінцівки, в другий голову та в наступний тулуб. Частини тіла потерпілого він відвіз до річки на велосипеді за два рази. Вже знаходячись біля річки, він поклав до човна пакети та камені, які помістив до пакетів. Оскільки, перший пакет з частинами тіла, який скинув у річку сплив, він вирішив прорізати їх ножем. Перший пакет він прорізав ножем, коли він вже знаходився у воді, інші перед тим як скинути у воду. Пакети з частинами тіла скидав у різних місцях річки, з чим саме був перший пакет вже не пам`ятає. Далі він повернувся до дому щоб прибрати усе та змити кров, яка з`явилась вже у процесі розтину тіла ОСОБА_11 , решта речей , які належали потерпілому , зібрав до купи та спалив, сокиру також кинув у річку.
Також, ОСОБА_6 на поставлені у судовому засіданні питання пояснив, що в той же день ОСОБА_11 віддав йому рюкзак, який брав у нього раніше. Що саме знаходилось у рюкзаку він не дивився. Потерпілий, син померлого ОСОБА_11 , приходив до нього з питанням, чи не знає він де знаходиться його батько, на яке він йому відповів, що батько приходив та одразу ж пішов. Мотоцикл та моторолер він придбав за власні кошти. Грошей у потерпілого він не бачив, про намір придбати автомобіль останній йому не повідомляв. Що спричинило смерть ОСОБА_11 він пояснити не може. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як самооборону та злочин вчинений ним полягає у тому, що він не викликав одразу міліцію та вчинив розтин тіла ОСОБА_11 .
Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що його батько ОСОБА_11 у червні місяці 2015 року звільнився з місць позбавлення волі, був засуджений за розбій до 10 років позбавлення волі. У неділю, 19.07.2015 року йому подзвонив батько та повідомив що він виїхав з с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, приїде до м. Кривого Рогу, приблизно о 18.00-18.30 годині та попросив його зустріти. З батьком при зустрічі вони посварились, після чого він поїхав додому до ОСОБА_6 . У вівторок, якого саме числа, він не пам`ятає, дізнався що батько зник. Через день після того як в останнє бачив батька, поїхав додому до ОСОБА_6 . Двері відчинив ОСОБА_6 і на його питання про батька повідомив, що його у нього не має, він приходив та одразу пішов. Він телефонував своєму дідові та іншим родичам розшукуючи батька. Після чого звернувся до міліції з заявою про зникнення ОСОБА_11 .. Наступного дня , після його візиту до ОСОБА_6 отримав телефонний дзвінок від працівника міліції, про вбивство батька дізнався через тиждень після цього. Його викликали до районного відділку міліції, питали чи не знає він де може знаходитись ОСОБА_11 та в подальшому повідомили, що батька вже не має. Він упізнав тіло батька на судово-медичній експертизі. В подальшому ОСОБА_6 розповідав, що вбив ОСОБА_11 через гроші.
На поставлені в судовому засіданні питання потерпілий ОСОБА_8 додатково пояснив, що з батьком разом він не проживав. ОСОБА_11 періодично після звільнення з місць позбавлення волі мешкав у своєї колишньої дружини та дідуся у с. Миколаївка , постійного місця мешкання він не мав. Його батько, ОСОБА_11 був маленької структури тіла, на зріст приблизно 170-173 см, спокійний, не агресивний характер. До м. Кривого Рогу ОСОБА_11 приїздив з метою придбати автомобіль, кошти на придбання якого йому надав дідусь ОСОБА_14 , а саме 30-35 тисяч гривень. Гроші у батька знаходились у маленькій сумочці на поясі. Дідусь ОСОБА_14 займається пасікою, тому мав можливість відкладати гроші для придбання автомобілю. Він бачив , що у батька були з собою гроші, але яка саме сума була йому не відомо. Спілкування з батьком вони вели по мобільному телефону. Після зустрічі на вокзалі, він повинен був зустрітись з батьком у понеділок чи вівторок. У вівторок він телефонував батьку після 09.00 години, але телефон був вимкнутий. В момент візиту до ОСОБА_6 він відчував запах крові у його квартирі. Раніше у батька та ОСОБА_6 конфліктів не виникало. В день їх зустрічі на вокзалі батько при собі мав сумочку на поясі, рюкзак «адідас» синього кольору, який він йому подарував. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вбивство його батька ОСОБА_11 через гроші.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснив, що в середині літа 2015 року, приблизно у 20-х числах липня, обвинувачений ОСОБА_6 придбав у нього мотоцикл на авторинку «Довгинцево» за 15-17 тисяч гривень та розраховувався при цьому купюрами номіналом по 500 гривень. Також, перед цим, обвинувачений ОСОБА_6 вже придбав у нього скутер, який коштував приблизно 6 тисяч гривень. Проміжок часу від моменту придбання скутеру до моменту придбання мотоциклу складав приблизно тиждень. Мотоцикл він йому продав разом зі своїми документами на нього та скутер разом з талоном, інших документів на автотранспорт не було, вони обидва вже були у використанні. На даний час модель скутеру він вже не пам`ятає, мотоцикл мав назву «Червоний зубр» червоного кольору. За придбання скутеру обвинувачений також розраховувався з ним купюрами номіналом по 500 гривень.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснив, що померлий ОСОБА_11 є його сином, звільнився з місць позбавлення волі за місяць до трагічних подій та мешкав періодично у нього. Останній раз, він приїхав до нього 14.07.2015 року на маршрутному таксі, бо у цей день був рік з дня смерті його матері. 16.07.2015 року його син ОСОБА_11 поїхав до м. Кривого Рогу з метою придбати автомобіль та сказав, що залишиться переночувати у ОСОБА_6 . Кошти на придбання автомобіля він дав сину в розмірі 30 000 гривень, купюрами номіналом по 100, 200 та 500 гривень, які були скручені у три рулончика, які обіцяв своєму сину ще з того часу як ОСОБА_11 знаходився в місцях позбавлення волі. В той день, ОСОБА_11 подзвонив йому і запитав, скільки коштує оформлення права власності автомобіля. Потім, приблизно 17-18 числа липня місяця син йому ще раз телефонував, він не відповів одразу на дзвінок, передзвонив, а у нього вже був відсутній зв`язок і після того він його більш не бачив. Пізніше до нього приїхав слідчий, ставив питання, коли саме це було він вже не пам`ятає. На питання слідчого він відповів, що ОСОБА_11 поїхав за машиною, після чого слідчий повідомив про смерть його сина. Обвинуваченого ОСОБА_6 він знав раніше, оскільки його племінниця була дружиною ОСОБА_11 . Також, пояснив, що ОСОБА_11 був спокійним за своїм характером, спиртних напоїв не вживав ніколи.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснив, що він займається роздрібною торгівлею, яку здійснює по вул. Ватутіна в м. Кривому Розі. Обвинуваченого він бачив у кінці липня 2015 року, який придбав у нього міцні господарські пакети. Він це добре пам`ятає, оскільки ці пакети особливі, вони підвищеної міцності та не дешеві, продаються по 1- 2 штуки у місяць. Як правило такі пакети купують з будівельних потреб або перевезення речей. Обвинувачений придбав пакети приблизно у кількості 10 штук. Зазвичай, такі пакети придбають більш заможні люди, а обвинувачений, мав вигляд, який кидається у очі, тому він і запам`ятав його, інших предметів обвинувачений у нього не купував. День придбання обвинуваченим пакетів він точно не пам`ятає, приблизно в 20-х числа липня 2015 року. Об`єм пакетів складає приблизно 120 літрів, один коштував на той час близько 40 гривень. Мету придбання обвинувачений йому не пояснював, лише цілеспрямовано запитав про найміцніші пакети, на що він йому їх показав та зняв з вітрини. Пакети були начебто синього кольору, точно сказати не може. Схвильованості у обвинуваченого він не помітив, у що він був вдягнутий також не пам`ятає.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_11 це її перший чоловік, у шлюбі вони перебували три роки. Влітку 2015 року, після звільнення з місць позбавлення волі , він приїхав до села, були поминки у її колишньої свекрухи. З приводу придбання ОСОБА_11 автомобілю їй нічого не відомо. Потерпілий ОСОБА_8 приблизно в середині липня 2015 року приїхав до неї та повідомив про зникнення його батька ОСОБА_11 , та вона вказала , що необхідно телефонувати останньому. В її присутності потерпілий йому телефонував, але ніхто не відповідав. Потім ОСОБА_8 поїхав до ОСОБА_6 , оскільки померлий міг знаходитись лише у нього. ОСОБА_11 спиртних напоїв не вживав. Обвинуваченого ОСОБА_6 вона знає з дитинства та може його охарактеризувати як нормальну, не конфліктну людину. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 часто між собою спілкувалися, в яких саме відносинах вони перебували їй не відомо.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 він знайомий з 2014 року та з того часу вони підтримують товариські стосунки. Він бував вдома у обвинуваченого приблизно раз на місяць. Побут у обвинуваченого був скромний. Приблизно 22.08.2015 року він поїхав з міста та попросив ОСОБА_6 зайнятися реалізацією квасу, на що ОСОБА_6 погодився і він передав йому бочку з квасом для реалізації. У обвинуваченого був мопед червоного кольору. Він поїхав з міста приблизно 22 числа літнього місяця 2015 року, місяць точно не пам`ятає , був відсутній тиждень. Потім у нього з обвинуваченим приблизно тиждень не було зв`язку, оскільки телефон останнього був вимкнутий. 22.08.2015 - 23.08.2015 року він спілкувався з ОСОБА_6 за номером телефону НОМЕР_2 , це той який був у обвинуваченого поки його не заарештували. Про те що ОСОБА_6 заарештували йому стало відомо від сторожа автостоянки, яка розташована біля його будинку. Коли він почув про скоєне ним, то був шокований. За час їх знайомства, він може сказати, що ОСОБА_6 нормальна, адекватна людина, добрий товариш.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що з обвинуваченим та потерпілим він не знайомий. Влітку у липні 2015 року, прогулюючись вздовж берегу річки в районі Зарічного в Жовтневому районі м. Кривого Рогу побачив біля очерету чорний пакет. Підняв його та побачив через порізаний мішок людську ногу , після чого зателефонував до міліції.
Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_21 в суді першої інстанції пояснив, що з обвинувачем та потерпілим він не знайомий. Вказав, що був залучений у якості понятого під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого , де був присутній також адвокат, під час цієї дії будь - якого тиску на обвинуваченого не здійснювалось , ніхто з присутніх , в тому числі працівників міліції, ОСОБА_6 не допомагали та не підказували. Останній показав все в добровільному порядку, пояснюючи при цьому як саме наносив удари потерпілому, каявся у вчиненому. За результатами слідчого експерименту було складено протокол , який усі учасники підписали.
Допитаний судом експерт ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснив, що в межах кримінального провадження ним були проведені судово - медичні експертизи , висновки яких підтримує у повному обсязі. На дослідження були представлені фрагменти тіла, на яких були виявлені ушкодження тканин, заподіяні предметом з колючо - ріжучими властивостями, які були заподіяні потерпілому за життя. Смерть потерпілого могла настати за три-п`ять днів до проведення експертного дослідження трупу.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повною мірою доведена поясненнями потерпілого та свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в достовірності їх показів.
Пояснення потерпілого, свідків є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальнних правопорушень.
Як було встановлено при прослуховуванні аудіозаписів судових засідань, під час яких судом першої інстанції були допитані свідки, жодних суттевих протиріч або будь-яких непослідовностей в їх поясненнях колегією суддів виявлено не було.
Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.1115, ч.1 ст.185 КК України, також підтверджується вивченими ,дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 23.07.2015 року де виявлені у пакетах комені ,верхні та нижні кінцівки та тулуб людини, відчленовані дві верхні кінцівки дактилоскоповані (т.2 а.к.п. 3-4, 5-6,7-10,11-13).
З дослідженого судом протоколу обшуку від 27.07.2016 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 в ході обшуку в кімнаті № 1 виявлено ковдру та рушник зі слідами речовини бурого кольору. В кімнаті № 2 на зовнішній та внутрішній поверхні дверей меблевого гарнітура, дверному пройомі, міжкімнатних дверях виявлено численні сліди речовини бурого кольору. В тій же кімнаті на підлозі під столом виявлено та вилучено чоловічу сумку з грошовими коштами в сумі 6851 гривня, серед яких на купюрі номіналом 200 гривень малися сліди речовини бурого кольору. В кімнаті № 3 вздовж стіни на шпалерах, в ванній кімнаті на стінах та підлозі також виявлено сліди та потьоки речовини бурого кольору. В ході обшуку вилучено також мобільні телефони, товарні чеки, зрізи шпалер, змиви речовини бурого кольору, довіреність, тех. паспорт, посвідчення водія, свідоцтво, грошові кошти в сумі 6851 грн , велосипед, рюкзак, спортивні штани, троє шортів, ковдру, рушник, розкладний ніж, килим, ножі (т.2 а.к.п.57-59).
Судом також досліджено наданий стороною обвинувачення протокол слідчого експерименту від 28.07.2015 року, що проведено за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , судово-медичного експерта ОСОБА_22 , та досліджено безпосередньо в судовому засіданні відеозапис проведеного слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 добровільно пояснював обставини скоєного, розповів та продемонстрував спосіб та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 , також вказав яким чином у ванній кімнаті квартири розчленував труп потерпілого та помістив його частини у мішки, вказав на місце біля річки Саксагань неподалік вул. Войхова в Жовтневому районі м. Кривого Рогу та пояснив, що привіз туди велосипедом розчленований труп потерпілого, вказав місце затоплення пакетів з розчленованим трупом. Обвинувачений ОСОБА_6 також показав місцевість біля будинку АДРЕСА_5 зі слідами вогнища, та пояснив, що саме там він спалив речі потерпілого та свої речі, в які він був одягнений на момент вчинення злочину (т.2 а.к.п. 88-91).
Згідно протоколам пред`явлення речей для впізнання від 12.08.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 впізнав господарський ніж та пояснив, що цим ножем він розчленовував труп ОСОБА_23 у ванній кімнаті своєї квартири (т.2 а.к.п.112-115).та господарський ніж яким він проколював мішки з фрагментами трупу (т.2 а.к.п.116-119).
Судом досліджені висновки судово-імунологічних експертиз від 28.07.2015 року № 171к якою досліджено кров ОСОБА_6 , яка належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.к.п.143-144), та судово-імунологічної експертизи № 177 від 17.08.2015 року якою встановлено наявність крові людини у наданих на дослідження: фрагменті шпалер з кімнати № 3 (об`єкт №1), змивах на марлевих тампонах з підлоги (об`єкт №2), зі стін ванної кімнати (об`єкт №3), з дверей кімнати № 3 (об`єкт №4), з дверей шафи в кімнаті № 2 (об`єкт № 5), з дверей кімнати № 1 (об`єкт № 6), на купюрі номіналом 200 гривень ЄЯ 6843220 (об`єкт № 7), на килимі (об`єкт № 8,10) та сліді на ковдрі (об`єкт № 16), що були виявлені та вилучені в ході обшуку 23.07.2015 року за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 (т.2 а.к.п.151-156).
Згідно висновків судових молекулярно-генетичних експертиз № 478 від 22.09.2015 року, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт 1), нігтьових пластин з правої (об`єкт 5) та лівої (об`єкт 4) рук вилучених з трупу, виявленого 23.07.2015 року в річці Саксагань неподалік від селища Кресівське-2 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Між особою, ДНК-профіль якої встановлений з фрагментів нігтьових пластин з правої та лівої руки вилучених з трупу, виявленого 23.07.2015 року в річці Саксагань неподалік від селища Кресівське-2 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,98% (т.2 а.к.п.161-166).
Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 479 від 22.09.2015 року, встановлені генетичні ознаки слідів крові у змиві з поверхні дверей до кімнати № 3 (об`єкт 4); купюрі номіналом 200 гривень (об`єкт 7) та ковдрі (об`єкт 8), вилучених 27.07.2015 року під час обшуку квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6 . Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на ковдрі (об`єкт 8), збігаються з генетичними ознаками особи, ДНК-профіль якої встановлений з нігтьових пластин з правої та лівої рук вилучених з трупа виявленого 23.07.2015 року в річці Саксагань неподалік від селища Кресівське-2 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених в ДНК-профілі особи, генетичні ознаки якої встановлені з нігтьових пластин з правої та лівої рук вилучених з трупа та в об`єкті 8 складає 3,65358 х 10-24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 273 секстильйонів (2,74x1023) осіб (т.2 а.к.п.171-181).
Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 91-МК від 18.09.2015 року заподіяння ран № 1 на клапті шкіри правої надключичної області та № 17 на клапті шкіри області правого стегна, вилучених від трупа ОСОБА_11 , можливо клинком ножа представленого на експертизу, або будь-яким іншим предметом, що володіє аналогічними властивостями (т.2 а.к.п.187-192).
Протоколом огляду від 06.10.2015 року зафіксовано проведений біля камери схову речових доказів Криворізького МУ огляд поліетиленових пакетів та поліпропіленових мішків, у яких знаходилися частини трупу ОСОБА_11 , та на яких виявлено місця порізів з нерівними краями (т.2 а.к.п. 203-208).
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 06.10.2015 року потерпілий ОСОБА_8 серед пред`явлених речей, за написом, матеріалом та кольором впізнав рюкзак синього кольору під №4 як такий, що був подарований ним своєму батькові ОСОБА_11 і з яким він останній раз його бачив 19.07.2015 року на вокзалі «Кривий Ріг - Головний» (т.2 а.к.п.209-210).
Протоколом огляду від 06.10.2015 року зафіксовано огляд рюкзака матерчатого синього кольору з написом «Adidas», що був виявлений та вилучений в ході обшуку у квартирі обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 (т.2 а.к.п.211-213).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.10.2015 року свідок ОСОБА_15 впізнав за зовнішністю серед пред`явлених фотознімків, особу чоловіка на фото №4, якого звуть ОСОБА_24 та який 20.07.2015 року придбав у нього скутер «Фадо», а 21.07.2015 року мопед « ОСОБА_25 » в магазині «Монік». Згідно додатку до протоколу на фотознімку № 4 зображений ОСОБА_6 , 1952 року народження (т.2 а.к.п.214-217).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2015 року свідок ОСОБА_17 впізнав за зовнішністю серед пред`явлених фотознімків, особу чоловіка на фото № 3, який 20 або 21.07.2015 року придбав у нього в магазині по АДРЕСА_6 рулон з 10 пакетів чорного кольору. Згідно додатку до протоколу на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_6 , 1952 року народження (т.2 а.к.п.218-220).
Згідно висновку експерта №1340 від 28.09.2015 року не виключена можливість розчленування трупа ОСОБА_11 ножем, довжиною клинка 215 мм, товщиною 2 мм , ручка 120 мм пластмасова , прозора із зеленими та червоними візерунками, який був вилучений 27.07.2015 року під час обшуку помешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ( том 1 а.п. 116-125) .
Згідно висновку експерта №1340 від 30.09.2015 року та №1340/2 від 25.10.2016 року, всі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран виникли від дії плоского предмету , що володіє колюче-ріжучими властивостями, і має ширину клинка на протязі поринулої частини не більше 9 мм, гостре лезо в «П» подібний обушок товщиною близько 1 мм, потерпілому ОСОБА_11 , були спричинені не менше як одного прижиттєвого тілесного ушкодження у вигляді колото-різаної рани №9 по передньо - пахвовій лінії ліворуч в проекції 3-го ребра, з пошкодженням пристінкової плеври та середньої третини лівої легені, яка за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, яке, не виключено, могло призвести до настання смерті потерпілого, яка могла настати за 3-5 діб до огляду трупа на місці пригоди.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 1517 від 28.07.2015 року, на тілі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено три синця в області голови та обличчя, сім подряпин в поперековій області та області лівого стегна. Час виникнення ушкоджень не більше трьох діб до моменту огляду. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, які як у сукупності та і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки (т.2 а.к.п.138-139).
Висновком комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 217 від 01.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням в період часу, що стосується інкримінованого йому діяння, не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на теперішній час емоційно нестабільний розлад особистості. В період часу, що стосується інкримінованого йому діяння досліджуваний ОСОБА_6 не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом досліджуваний також має змогу усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Випробуваний у досліджуваній ситуації у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що суттєво впливав на його свідомість та поведінку, не знаходився. (т.2 а.к.п.195-198).
З метою дотримання принципу безпосередності дослідження доказів, передбаченому ст.23 КПК України, в судовому засіданні за клопотаннями учасників судового розгляду оглянуто речові докази по справі, а саме: рюкзак , під час дослідження якого обвинувачений підтвердив, що саме з ним до нього додому прийшов потерпілий ОСОБА_11 , два каменя сірого кольору, під час дослідження яких обвинувачений вказав, що саме їх поміщав до пакетів з частинами тіла потерпілого ОСОБА_11 ; поліетиленові пакети чорного кольору та поліпропіленові мішки, під час дослідження яких обвинувачений вказав , що саме у них поміщав відчленовані частини тіла потерпілого ОСОБА_11 ; ніж, довжиною клинка 215 мм, товщиною 2 мм , ручка 120 мм пластмасова , прозора із зеленими та червоними візерунками, під час дослідження якого обвинувачений підтвердив , що саме ним розчленив труп ОСОБА_11 .
Судом першої інстанції також перевірено твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів досудового слідства і спросовується постановою від 12 03 2016 року про закриття кримінального провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 19.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. (а.кп. 110-112т.1)
Судом першої інстанції проаналізовано всі обставини справи, всі докази і зроблено обгрунтований висновок про скоення обвинуваченим інкримінованих злочинів, які кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та за ч.1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) .
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що і в суді апеляційної інстанції обвинувачений вказував про можливість натесення ударів потерпілому ОСОБА_11 у тому числі і топором, усвідомивши факт смерті потерпілого ОСОБА_11 , розчленував труп та затопив його вночі у річці, речі спалив, топор викинув також у річку, тоб-то, намагався ретельно приховати вчинений злочин, обвинувачений також вказав, що проживав на пенсію і вказав ,у тому числі в суді апеляційної інстанції, що вона стоновить тисячу гривнь ,в той же час саме після убивства ОСОБА_11 придбані були обвинуваченим речі , які дорого коштували.

Тоб-то судом першої інстанції досліджено всі обставини справи і на підставі аналізу показань потерпілого, свідків, експерта ,письмових доказів, відеозаписів , речових доказів, досліджених у судовому засіданні, показів обвинуваченого, поведінки обвинуваченого після скоення вбивства , який розчленував труп і втопив частини тіла у річці, спалив речі ОСОБА_26 та свої речі , які були на ньому в момент вбивства обгрунтовано зроблено висновок про скоення умисного вбивства

Судом першої інстанції досліджено і обгрунтовано відхилене твердження обвинуваченого і захисника про те, що удари обвинувачений завдав потерпілому , захищаючись від його нападу, спростував твердження про необхідну оборону .
Ні в суді першої інстанції , ні в апеляціному суді обвинуваченим і захистом не було надано даних про те, що потерпілий ОСОБА_11 мав помітну фізичну перевагу над обвинуваченим, натомість потерпілим ОСОБА_8 як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанціїї вказано на те, що батько був худорлявої статури, невеликого зросту.Виходячи з обставин справи, наявних доказів та наявних телесних ушкоджень у обвинуваченого судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок що потерпілий ОСОБА_11 та його дії в момент заподіяння йому смертельних поранень не становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого і обстановка не викликала реальної небезпеки для життя обвинуваченого, зроблений судом першої інстанції на підставі дослідження і аналізу доказів висновок про відсутність стану необхідної оборони з боку обвинуваченого є обгрунтованим з чим погоджується і колегія суддів .
Твердження обвинуваченого про знаходження його у емоційному напруженні спросовується висновком комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 217 від 01.10.2015 року де вказано, що обвинувачений у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що суттєво впливав на його свідомість та поведінку, не знаходився. (т.2 а.к.п.195-198).
Крім того, враховуючи покази обвинуваченого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , потерпілого ОСОБА_8 та придбання обвинуваченим після вбивста Ковша мопеда ,скутера та інших речей ,які дорого коштували, при цьому маючи як вказав сам обвинувачений пенсію у 1000 грн., проживаючи на неї, ніде не працюючи, при скромному побуті як вказав у суді ОСОБА_19 , вказує на те, що обвинуваченим скоений злочин , кваліфікований досудовим слідством та судом за ч.1 ст. 185 КК України.
Таким чином позиція обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника щодо непричетності до вчинення злочинів за ч.1 ст.115 КК України та за ч.1 ст.185 КК України не узгоджується із доказами, які повно та всебічно досліджені є достатніми та допустимими.
Твердження потерпілого та представника потерпілого про відмову суду у проведенні експертиз на яких наполягала сторона обвинувачення безпідставні та спростовуеться матеріалами судового провадження ,так судом призначалися додаткові експертизи на якіх наполягала сторона обвинувачення ,проводилися , у судовому засіданні досліджувались і покладені в основу вироку (т.3 акп.16-31) .
Вимоги потерпілого та представника потерпілого про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за п.п.4,6 ч.2 ст.115 КК України нічим не обгоунтовані,натомість дії обвинуваченого за наявністю здобутих і досліджених доказівдосудовим слідством у обвинувальному висновку кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 та ч.1 ст. 185 КК України , судом розглянута справа у межах обвинувачення і за наявності наданих ,досліджених і проаналізованих доказів дії обвинуваченого кваліфіковано саме за ч.1 ст. 115 , ч.1 ст. 185 КК України .
Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що в вироку суду в супереч вимогам КПК України не вказано, чому суд бере до уваги лише частину показань обвинуваченого, потерпілого, свідків і відкидає, а фактично не звертає уваги, на іншу частину показань, що суд безпідставно посилаеться на докази , які є неприпустими з точки зору обвинуваченого і захисника, потерпілого та його представника , залишаються побудованими на припущеннях, які не відповідають фактичним обставинам справи і яким можуть бути протиставлені будь-які інші, такі ж самі припущення з цього приводу, що для правильної оцінки зібраних по справі доказів з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України, - є неприпустимим, через що колегія суддів вважає доводи апеляцій обвинуваченого і захисника, потерпілого і представника безпідставними, непереконливими і відхиляє їх як такі.

Посилання в апеляційній скарзі захисника, обвинуваченого, потерпілого та його представника на неповноту на те, що в основу вироку покладено недопустимі докази не є такими , що підлягають задоволенню .

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, та аналогічних доводів апеляційної скарги потерпілого та його преставника в частині призначення покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, оскільки на думку колегії суддів, в порушення ст.414 КПК України, судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та за своїм видом та розміром є явно не справедливим.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

До такого висновку колегія суддів прийшла виходячи з того, що суд першої інстанції не в повному обсязі прийняв до уваги, що вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушенння у відповідності до ст.12 КК України відносені до особливо тяжких злочинів та середньої тяжкості.Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не достатньо повно врахований характер дій обвинуваченого при вчинені кримінальних правопорушень, так ОСОБА_6 , після нанесення ударів обухом сокири в життєво-важливий орган - голову потерпілого, та нанесення тілесних ушкоджень ножем в область грудної клітини потерпілого, усвідомлюючи факт смерті потерпілого ОСОБА_11 намагався приховати вчинений ним злочин, а саме розчленував труп потерпілого та затопив його у річці, спалив речі потерпілого та особисті речі , які були на ньому при скоенні вбивства, кинув у річку топор. Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчинених злочинів та свідчать про небезпечність засудженого, як особи, для суспільства.
Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим внаслідок м`якості, оскільки воно не співвідноситься із тяжкістю та обставинами вчинених злочинів і особою винного, а тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок відносно засудженого скасувати в частині призначеного покарання, і постановити новий вирок.
Крім того , відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті нести не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, в даному випадку, не є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та не відповідає меті покарання у зв`язку з його м`якістю.
Невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Виходячи з вище викладеного та погоджуючись з доводами, наведеними в апеляційні скарзі прокурора, потерпілого та його представника в частині призначення покарання, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.414 КПК України вирок суду в частині призначеного покарання у відношенні ОСОБА_6 скасувати, та у відповідності зі ст.420 КПК України, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу засудженого, зокрема те, що ОСОБА_6 вину не визнав,не розкаявся у скоєному, на данний момент обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий (а.кп.238-243 т.2) , за місцем проживання характеризується задовільно (а.кп.240,т.2), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.кп.238,239,т.2), не працює, є пенсіонером. Обставин які б пом`якшували покарання відповідно до ст. 66 КК України та які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В той же час , законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України.
Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_6 має бути зараховано в строк призначеного його покарання, з моменту фактичного затримання обвинуваченого до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити повністю, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_28 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_7 ,залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 - скасувати.
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченнних ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання
за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 роки ;
ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити незмінним тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 27 липня 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання з 27 липня 2015 року по 24 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4