Справа № 755/6176/16-к
В И Р О К
іменем України
"22" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001391 від 31.01.2016року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, працюючого в ТОВ «ТД`Техінвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 25.03.2016 року між підозрюваним ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ Бершка Україна ОСОБА_4 , було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачена, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочину), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважали за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінально процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що остання, 30 січня 2016 року, приблизно о 19год. 00хв., гр. ОСОБА_5 , перебуваву магазині «Бершка», що знаходиться в ТЦ «Скаймол», що розташований по проспекту Ватутіна 2-Т, в м. Києві. В цей час у останньоговиник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна а саме: куртки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає,діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, взявши належну ТОВ «Бершка Україна», шкіряну куртку чорного кольору, закупівельна вартість якої становить 1156гривні 53 копійки, обравши її предметом свого злочинного посягання, знявши з неї магнітні кліпси, в примірочній надів її на себе, а поверх неї надів власну куртку в якій перебував.

З викраденим майном ОСОБА_5 , намагався вийти з приміщення магазину, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як при виході його дії були виявлені охоронцями магазину, які затримали ОСОБА_5 з викраденим майном, яке в нього в подальшому було вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 виконавши всі дії, які він вважав за необхідні для таємного викрадення чужого майна, свій злочинний намір до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочину), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, та які, згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення укладену 25.03.2016 року між ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ Бершка Україна ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001391 від 31 01 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Речові докази: шкіряна куртка чорного кольору, закупівельна що передані під зберігальну розписку матеріально відповідальній особі ТОВ « Баршка Україна», - залишити у власності ТОВ « Бершка Україна».

Речові докази: кліпси та предмет схожий на сигнальний датчик, що передано в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити.

Речові докази: СД-r диск з відеозаписом, що долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я :