Справа № 146/1021/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження 1-кп/146/95/16, що зареєстроване в ЄРДР 24 червня 2016 року за №0000208 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В проваджені Томашпільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження висновків спеціаліста Державної установи «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 424/16 та 425/16 відносно судово-медичних експертиз, проведених на досудовому розслідуванні № 36 та № 37

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти приєднання до матеріалів кримінального провадження заявлених в клопотанні висновків спеціаліста, оскільки такі висновки не відповідють вимогам ст. 84 КПК України
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні вважає, що дані висновки спеціаліста не є процесуальними джерелами доказів, тому не підлягають до приєднання до матеріалів кримінального провадження.
Розглянувши підстави заявленого клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Частиною 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судовго розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або прийняття його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що висновоки спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 424/16 та №425/16 відносно судово-медичних експертиз, проведених на досудовому розслідуванні і на основі яких було складено висновки експерта № 36 та № 37 є недопустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки у розумінні ст. 84 КПК України висновки спеціаліста не відносяться до переліку доказів визначених вказаною нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 85, 86, 89 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Визнати недопустимими докази у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме, висновки спеціаліста Державної установи «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 424/16 від 08 грудня 2016 року та 425/16 від 07 грудня 2016 року.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1