Справа №639/9005/16-к
Провадження №1-кп/639/49/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0002757 від 13.11.2016 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.08.1988 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.117 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі, ухвалою Харківського обласного суду від 30.08.1988 року вирок змінено, знижено покарання до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.45 КК України умовно з іспитовим строком на 2 роки;
- 29.03.1990 року Ленінським районним судом м. Харкова направлений до місць позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 29.03.1993 року за відбуттям строку покарання;
- 09.09.1994 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2, 3 ст.140, 42 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 07.02.1998 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 12.09.2000 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.229-6 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі, 06.01.2001 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 05.07.2001 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (1960 року), ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.10.2001 року дії перекваліфіковано на ч.2 ст.185 КК України та вважається засудженим до 1 року позбавлення волі, 14.02.2002 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 2 місяці 12 днів;
- 01.08.2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 17.05.2005 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 29.08.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- 22.01.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.345, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 18.02.2013 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 17.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 4 місяці, звільнений 27.05.2016 року за відбуттям строку покарання;
- 09.03.2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до арешту строком на 4 місяці (покарання не відбуте повністю),
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив корисливий злочин, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 12.11.2016 року приблизно о 18 годині знаходився поблизу ст.м. «Холодна гора» напроти будинку №155 по вул. Полтавський Шлях м. Харкова, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_5 , у якої з кишені сумки було видно грошові кошти.
Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаних грошових коштів.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 спочатку підійшов до ОСОБА_5 , а потім, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, витягнув із задньої кишені сумки грошові кошти в сумі 1400 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідним для таємного заволодіння вказаною сумою грошей, належних ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти потерпілої ОСОБА_5 , залишив місце скоєння злочину з тим, щоб в подальшому розпорядитися грошима на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині за ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що 12.11.2016 року приблизно о 18 годині він повертався додому та виходив зі ст.м. «Холодна Гора». Підіймаючись по сходах побачив попереду раніше невідому жінку, у якої на плечі була сумка, задня кишеня сумки була розстебнута та він побачив усередині кишені грошові кошти. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем вирішив скоїти крадіжку грошових коштів. Потім підійшов ближче до жінки, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, витягнув із кишені сумки грошові кошти. Після цього, відійшов від жінки та хотів піти в іншу сторону, однак через деякий час до нього підбіг невідомий раніше хлопець та почав кричати, щоб він повернув жінці грошові кошти. Далі він повернув цій жінці грошові кошти та його ні місці затримали перехожі, після чого викликали співробітників поліції.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, на адресу суду надала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявляє. На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винного.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 ,є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, виходячи із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Оскільки злочин за ч.2 ст.185 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено до поставлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 року, тому відповідно до ч.4 ст.70 КК України суд призначає йому покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 по кримінальному провадженню не заявлено, що не позбавляє її права звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню не обирався та підстав для його обрання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 року більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 затримати та через Державну установу «Харківська установа виконання покарань №27» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1