АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/341/17 Справа № 209/687/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_6 зазначає, що не згоден з ухвалою слідчого судді, доводи слідчого в клопотанні вважає необґрунтованими, оскільки він не мав наміру переховуватися від суду та в подальшому вчиняти інші злочини.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на строк 59 днів, тобто до 12:00 години 14 травня 2017 року, з визначенням розміру застави у сумі 32000 грн.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, перебував у розшуку під час розгляду попередніх кримінальних проваджень, перебував на обліку у нарколога, не працює, може переховуватися від слідства та суду, побоюватися покарання за злочин та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, сталих соціальних зв`язків немає.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги підозюваного не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
16 березня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у тому, що, повторно, ОСОБА_6 у нічний час доби (точної години слідством не встановлено), разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , де у останніх виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна із квартири АДРЕСА_3 чітко розподіливши між собою ролі, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , підсадили ОСОБА_9 , аби той заліз у квартиру АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі вищезазначеного будинку та спостерігали, аби ніхто не помітив їхніх злочинних дій та поки ОСОБА_9 , із даної квартири викрадав ноутбук марки «HP», ОСОБА_10 та ОСОБА_6 чекали біля вищезазначеного під`їзду. Дочекавшись, поки ОСОБА_9 вистрибне із вікна квартири АДРЕСА_3 , останні, втрьох, розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили матеріальної шкоди гр. ОСОБА_11 на суму 84000 гривень.
Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з яким колегія суддів погоджується.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, перебував у розшуку під час розгляду попередніх кримінальних проваджень, перебував на обліку у нарколога, не має постійного місця роботи, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 буде мати можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження.

При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, мотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, та в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4