Провадження № 1-кс/201/8463/2016
УХВАЛА
Іменем України
15 грудня 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на постанову заступника начальника першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 19.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000989, внесеного до ЄРДР 02.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ПАТ «Укрсоцбанк» на постанову заступника начальника першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 19.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000989, внесеного до ЄРДР 02.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Пояснив, що в обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02.12.2015 за № 0000898 за ознаками ч. 1 ст. 375 КК України - за фактом постановлення суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 завідомо неправосудної ухвали про забезпечення позову у справі № 200/5788/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ОСОБА_8 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості. ТОВ «Корпорація «Корпорація «Агро-Союз» заснована ТОВ «Агро-Союз-Україна» та ТОВ «ТС Агро-Союз» та їх керівником ОСОБА_9 ОСОБА_7 є пов`язаною особою з ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 (сином ОСОБА_9 ) стали засновниками ТОВ «Агро-Союз- Термінал», місцезнаходження ТОВ «Агро-Союз- Термінал» співпадає з місцезнаходженням ТОВ "Агро-Союз-Україна" та ТОВ "ТС Агро-Союз" (Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1). Тому є всі підстави вважати, що дії ОСОБА_7 були ініційований самим ОСОБА_9 з метою уникнення розрахунків з банком за отримані кредити.
ОСОБА_7 звернувся до Бабушкінського районної о суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом, в якому вказав, що ним укладено попередній договір з ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», згідно із яким останнє повинно будо укласти з ним в майбутньому договір купівлі-продажу майна. Мотивуючи необхідність забезпечення позову вказав на наявність іпотечних договорів, у т.ч. , укладених з ПАТ «Укрсоцбанк» щодо вказаного майна.
На підставі ухвали від 27.03.2015 у справі № 200/5788/15-ц судді ОСОБА_6 накладено арешт на ряд приміщень. При цьому суддя прийняв ухвалу, не перевіривши співмірність заявлених вимог та виду забезпечення позову, чи перебуває майно в іпотеці, чи не порушуються права інших осіб, чи можливо вирішиш дане питання без участі банку. Так, суддею не враховані законні інтереси ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» та кредитора ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», яке є солідарним боржником ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договорів поруки №126-СВ/81Ж-3 від 06.09.2010.
Використовуючи завідомо неправосудну ухвалу судді ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючи в інтересах ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» подав позов до Адміністративного суду Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації об`єктів нерухомості. За наявності вказаної ухвали судді ОСОБА_6 , з урахуванням ухвали про уточнення від 24.11.2015, адміністративний суд скасував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що було зареєстроване за ПАТ «Укрсоцбанк».
На час винесення неправосудної ухвали суддя був обізнаний про наявність іпотеки у ПАТ «Укрсоцбанк», проте не витребував інформацію про це, шо унеможливило звернення банку із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки - майно ТОВ «Корпорація «Агро-Союз».
02.12.2015 СУ Прокуратури Дніпропетровської області розпочате досудового розслідуваний у кримінальному провадженні № 000098, яке неодноразово закривалося. Востаннє ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2016 скасована постанова від 24.06.2016 про закриття провадження. Після поновлення досудового розслідування 06.09.2016 не проведено жодної слідчої дії, крім направлення 19.09.1016 запиту про долучення судових рішень. Хоча з метою відшкодування завданих збитків, прокурором прокуратури області ОСОБА_5 подано клопотання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про заборону Державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна.
Заявник вважає, що слідчим не досліджено обставини, які можуть свідчити про винесенню суддею ОСОБА_6 завідомо неправосудної ухвали, зокрема, не допитаний в якості свідка помічник судді ОСОБА_11 , ( ОСОБА_12 ), яка перебувала у відпусті по вагітності та пологах, зокрема, чому ухвалу внесено до ЄРСР із запізненням на рік, чи направлена ухвала на адреси сторін, чому ухвала направлена на адресу Державної реєстраційної служби України (м. Київ, вул. М.Раскової) та Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції (м Дніпропетровськ, пр. Газети Правди, 29). При цьому адміністративним судом нібито встановлено, що листом від 30.04.2015 № 184803-10 Реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ повідомила Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська про отримання ухвали. Проте за даними сайту «Укрпошта» дані про відправлення ухвали відсутні. Лист Реєстраційної служби Дніпропетровського РУЮ датований 30.04.2015, тобто, за день до отримання ухвали суду (як стверджує позивач служба отримала 01.05.2015). Таким чином, матеріали справи свідчать про можливе підроблення документів. Але слідством не надано оцінки даним обставинам, не витребувано від реєстраційної служби та суду необхідних документів.
Також не допитаний в якості свідка ОСОБА_7 щодо обставин, які зумовили звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, заявою про забезпечення позову. Не з`ясовано чому порушена підсудність, оскільки жоден з 42-х об`єктів нерухомості не знаходиться на території Бабушкінського району. Чому ОСОБА_7 12.11.2015 відкликана заява про забезпечення позову, а після її відкликання він в січні 2016 року оскаржив в касаційному порядку постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2015.
Не з`ясовано яким чином ОСОБА_7 пов`язаний із засновниками ТОВ «Корпорація «Агро Союз», ТОВ «ВС «Агро Союз» ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , в яких правовідносинах вони перебувають. Не досліджено той факт, що на момент звернення ОСОБА_7 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зобов`язання за попереднім договором припинилося, оскільки у встановлений попереднім договором термін - 05.03.2015, основний договір так і не був укладений. Отже, відповідачами по справі не порушувалися права ОСОБА_7 , оскільки зобов`язання ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» передати у власність ОСОБА_7 об`єкти нерухомості, які передані ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» припинилося, а ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» за сприянням ОСОБА_7 намагалося вирішити спір про цивільне право, яке не належить до юрисдикції адміністративних судів, шляхом використання зазначеної неправосудної ухвали.
Окремо звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо йою недійсність встановлена законом (нікчемний). У цьому разі визнання такого правочині недійсним судом не вимагається, недійсний правочин не породжує правових наслідків, крім тих, що пов`язані із його недійсністю. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержатедя відчужувати предмет іпотеки. За умовами ч. 3 ст. 12 Законе України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (нікчемним). ПАТ «Укрцоцбанк» як іпотекодержатель нерухомою майна згоди на укладення попереднього договору не надавав. Таким чином, попередній договір, на який посилався ОСОБА_7 є нікчемним і встановлення йою нікчемності судом не вимагається, що на момент подачі позову достеменно було відомо ОСОБА_7 і він зазначив про це в заяві про забезпечення позову.
Таким чином виносячи неправосудну ухвалу, суддя ОСОБА_6 грубо порушив ст.ст. 151, 152 ЦПК України. Окрім того, всупереч вимог ст.ст. 56, 111, 135 КПК України, представник банку ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про проведення слідчим слідчих дій, зокрема допитів судді ОСОБА_6 , а повторно допит судді не проводився.
Також слідчим не надано належної оцінки встановленим в ході досудового розслідування та підтвердженому ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2015 факту умисного грубого порушення законодавства особою, що за свої статусом достеменно обізнана у галузі цивільного та цивільно-процесуального права.
Отже, для з`ясуванні вказаних питань, заявник вважає, що під час досудового розслідування слід допитати в якості свідка керівника ТОВ «Корпорація «Агро Союз», з приводу укладання ТОВ «Корпорація «Агро Союз» попереднього договору з ОСОБА_7 про продаж іпотечного майна, з`ясувати за яких обставинах укладався вказаний договір, чи відомо йому що вказане майно є заставним (іпотечним) і що для його відчуження необхідна згода іпотекодержателя. Як він ставився до позову ОСОБА_7 та наслідків його подання, прийняття неправосудної ухвали Бабушкінським районним судом, у зв`язку з чим ініційоване подання заяви про скасування заходів забезпечення кримінального провадження (оскарження арешту), ким і на яких правових підставах використовується майно.
Також слід допитати як свідків засновників ТОВ «Корпорація «Агро Союз - ОСОБА_9 та ОСОБА_13 з приводу надання ними згоди на укладання керівництвом ТОВ «Корпорація «Агро Союз» попереднього договору з ОСОБА_7 .
Заявник також вважає, що слід яким чином подано позов та клопотання про забезпечення позову, яким чином справа розподілена судді ОСОБА_6 , чи не було втручання в автоматизовану систему, як була розглянута заяви про забезпечення позову, як була виготовлена ухвала.
Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважав, що провадження підставно закрито за відсутністю складу злочину, слідчі дії виконані в повному обсязі.

Вислухавши в судовому засіданні представника заявника, прокурора, дослідивши матеріалів скарги, встановлено наступне.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в провадженні першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебували матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР 02.12.2015 за № 0000898 за ознаками ч. 1 ст. 375 КК України - за фактом умисного, в інтересах ТОВ «Корпорація Агро-Союз» та в інших особистих інтересах, постановлення суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 27.03.2015, в порушення вимог ч. 1 ст. 114-1, ст. 151, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, завідомо неправосудної ухвали у цивільній справі № 200/5788/15-ц, якою задовольнив заяву ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», що зробило неможливим звернення ПАТ «Укрсоцбанк» стягнення на майно ТОВ «Корпорація Агро-Союз», яке перебувало в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» згідно іпотечного договору від 03.09.2010.
Допитаний як свідок ОСОБА_3 пояснив, що ПАТ «Укрсоцбанк», користуючись правом передбаченим Законом України «Про іпотеку», звернуло стягнення на предмети іпотеки для погашення заборгованості ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 та зареєструвало право власності на об`єкти нерухомого майна даного товариства.
27.03.2015 суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 постановив у справі № 200/5788/15-ц завідомо неправосудну ухвалу, якою задовольнив заяву ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Корпорація Агро-Союз», чим зробив неможливим звернення ПАТ «Укрсоцбанк» стягнення на майно ТОВ «Корпорація Агро-Союз», яке перебували в іпотеці банку згідно іпотечного договору від 03.09.2010.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суддя свій висновок не мотивував, але вказав, що виходить із положень ст.ст. 151-153 КПК України, тобто був ознайомлений із їх змістом та повинен був керуватись вказаними нормами, а також п. 4 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006.
Як видно з ухвали, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості. При цьому ним було зазначено, що ним укладено попередній договір, відповідно до якого ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» повинно було укласти з ним договір купівлі продажу вказаного майна. В обґрунтування забезпечення позову вказав про наявність іпотечних договорів вказаного майна, в т.ч. і з ПАТ «Укрсоцбанк».
Отже суд на час винесення даної ухвали був обізнаний про наявність прав ПАТ «Укрсоцбанк» на вказане майно, проте не залучив ПАТ «Укрсоцбанк» до розгляду цього питання, не витребував інформацію про наявність обтяжень встановлених іпотечними договорами, іпотечного договору № 2911 від 03.09.2010. Суддя ОСОБА_6 , не обґрунтовуючи, не мотивуючи свій висновок, наклав арешт на ряд приміщень, не перевіривши співмірність заявлених вимог та виду забезпечення позову, не перевіривши чи не порушуються права інших осіб, і чи можливе вирішення вказаного процесуального питання без залучення банку до участі у справі. При цьому судом не було враховано інтереси ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» та кредитора ТОВ «Корпорація Агро-Союз», яке є солідарним боржником ПАТ «Укрсоцбанк» згідно із договорами поруки №126-СВ/8ІЖ-3 від 06.09.2010.
Крім того, за умовами ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Як вбачається із листа ОСОБА_7 від 05.10.2015, адресованого ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», копія якого була додана ОСОБА_7 до позову про визнання протиправними та скасування рішень скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії, поданого ним до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа №804/15237/15), 12.01.2015 між ОСОБА_7 та ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» було укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язалися 05.03.2015 укласти основний договір, відповідно до положень якого ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» зобов`яжеться передати у власність ОСОБА_7 майно, визначене п.1, 2 попередньою договору.
Таким чином на момент звернення ОСОБА_7 до Бабушкінського районного суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову зобов`язання, встановлене попереднім договором припинилося, оскільки 05.03.2015 основним договір так і не був укладений. Суддею ОСОБА_6 при винесенні ухвали від 27.03.2015 цьому не було надано належної правової оцінки.
Крім того, приймаючи до провадження позовну заяву суддя ОСОБА_6 порушив правила територіальної підсудності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Велика частина майна знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, а решти об`єктів нерухомості знаходиться в інших населених пунктів, проте жодне з них не перебуває на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська.
Достовірно знаючи про протиправність своїх дій суддя ОСОБА_6 , діючи з метою приховування винесеної їм ухвали та з метою недопущення її оскарження, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», та п.п. 12, 13 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006 №740, не вніс до Єдиного державного реєстру судових рішень вказану ухвалу.
Про існування ухвалу ПАТ «Укрсоцбанк» дізнався 03.11.2015, коли отримав копію позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Вказана ухвала до ПАТ «Укрсоцбанк» не направлялась.
Використовуючи завідомо неправосудну ухвалу, ОСОБА_7 , діючи в інтересах ТОВ «Корпорація «АГРО-СОЮЗ» ініціював позов до адміністративного суду про скасування державної реєстрації на об`єкти нерухомості. 13.11.2015 Адміністративний окружний суд Дніпропетровської області у справі № 804/15237/15 скасував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: комплекс, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1а; мийку для автомобілів, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська. 16 (далі Нерухомість 2); комплекс, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область. Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1 в; нежитлову будівлю, склад №4 «Д», загальною площею 1769,20 кв.м. з навісом «Е», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська області,. Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1л; нежитлову будівлю, склад №3 «Ж», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 о; нежитлову будівлю, зарядну акумуляторів з прибудовою, навісом та підвалом «А», загальною площею 385,10 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1ц; комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, вагову «Ш» загальною площею 14,10 кв.м що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1 ш; АЗС «У», склад мастил « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1щ.
Допитаний як свідок суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 , показав, що відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з ч. 1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З наданих до суду документів встановлено, що позивачем були заявлені позовні вимоги, згідно яких він просив суд зобов`язати Товариство укласти основний договір купівлі-продажу нерухомого майна та стягнути заборгованість.
Предметом спору фактично було майно, до якого судом було застосовано заходи забезпечення. Тому, з`ясувавши предмет спірних відносин, зміст заявлених позовних вимог, встановивши дійсність виникнення спору між сторонами, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням існуючої швидкої можливості відчуження майна третіми особами, що може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки останні були обґрунтованими та співмірними заявленим позовним вимогам. ОСОБА_7 було подано позовну заяву про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості до ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ОСОБА_8 . Підставами звернення до суду було те, що ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань за попереднім договором від 12.01.2015 щодо укладення із ОСОБА_7 основного договору купівлі-продажу майна.
ОСОБА_7 у позовній заяві зазначив, що представник товариства без, пояснення причин не з`явився у визначені в попередньому договорі час, дату та місце укладення основного договору. Окрім того, всі подальші дії товариства свідчили про небажання виконувати свої зобов`язання. Так, керівники Товариства уникали контактів з позивачем, не відповідали на телефонні дзвінки, що свідчили про свідоме вжиття заходів для ухилення від виконання своїх зобов`язань за попереднім договором. З доданих до позову матеріалів було встановлено, що відповідно до попереднього договору від 12.01.2015, укладеного між позивачем та Товариством, останнє зобов`язалося продати позивачу 42 об`єкти нерухомого майна (саме до цих об`єктів були застосовані заходи забезпечення позову). З викладених у позові обставин було очевидним, що отримавши копію позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, товариством будуть вжиті заходи, спрямовані на відчуження майна іншим юридичним особам, зокрема, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, передачі в заставу, розпорядження, управління чи передачі до статутного капіталу іншим особам, що в майбутньому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі та укладення основного договору.
Окрім того, у заяві про забезпечення позову, позивач повідомляв що майно перебуває в іпотеці та заставі за договорами іпотеки та застави із рядом банків, зокрема, ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Перший український міжнародний банк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», ПАТ «Апекс-Банк», ПАТ Комерційний банк «Земельний капітал», ПАТ «Дельта банк», ПАТ «Укрсоцбанк». Таким чином, проаналізувавши ситуацію на підставі наданих позивачем документів, зіставивши її з позовними вимогами, він, як суддя, дійшов висновку, що існує висока вірогідність, що банки, керуючись ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст.ст. 23, 24, 26, 29, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку», п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вживатимуть заходів щодо звернення стягнення на майно, в тому числі, й у позасудовому порядку, що в майбутньому, в разі задоволення позову, зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі та укладення основного договору. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з момент) державної реєстрації (ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 334, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону державний реєстратор встановлює наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, а також, відповідно до п. 2 ч. 2 вищезгаданого Закону, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Таким чином, заборона державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, які належать товариству, забезпечило нерухоме майно від звернення на нього стягнення іншими кредиторами.
На думку суду, вжиття таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно та заборони державним реєстраторам відповідних Державних реєстраційних служб вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, відповідало вимогам співвідношення прав (інтересу), про захист яких просив заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту. Отже, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, унеможливило вчинення будь-яких дій, які спрямовані на зміну власника, відповідало вимогам чинного законодавства України та Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема, щодо співмірності вжитих заходів заявленим мною вимогам; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та наявності зв`язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Відносно негайного прийняття рішення без виклику сторін дії суду є також правомірними та законними, оскільки в повній мірі відповідають нормам цивільного законодавства, а саме, приписам ч. 3 ст. 153 ЦПК України. Таким чином, враховуючи характер спору, приймаючи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнило, або зробило неможливим виконання рішення суду, з урахуванням заявлених вимог позивача, він, як суддя, прийшов до висновку задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Вважає, що рішення суду в повної мірі відповідає нормам чинного законодавства та було направлені на захист прав та інтересів як позивача, так і третіх осіб.
Допитаний як свідок секретар судового засідання Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_14 показав, що у теперішній час не пам`ятає всіх обставин винесення суддею ОСОБА_15 рішення від 27.03.2015, але може зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України встановлено, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, виклик сторін по справі ним не здійснювався. Щодо законності та обґрунтованості зазначеної ухвали судді ОСОБА_6 нічого сказати не може, так як це є виключною компетенцією судді по справі.
Допитати як свідка помічника судді ОСОБА_16 не надалось можливим оскільки остання перебуває у відпустці по вагітності та пологах.
Предметом злочину, передбаченого ст. 375 КК України є судовий акт, який не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Завідоме неправосудний судовий акт, як предмет цього злочину, має бути неправосудним, тобто таким, який не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, його неправосудність може полягати у неправильному застосуванні норм матеріального чи процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України характеризується прямим умислом, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює, що постановляє неправосудний судовий акт і бажає цього.
Стаття 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканність суддів та забороняє вплив на суддів у будь-який спосіб.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» однією із засад здійснення правосуддя закріплює самостійність судів, яка полягає у тому, що суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що незалежність судів встановлена в Україні як конституційний принцип організації та функціонування судів з метою забезпечення права осіб на такий захист. Недоторканість суддів не є особистим привілеєм, а як один з елементів статусу суддів має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя незалежним, неупередженим і справедливим судом.
Негативні явища, що знаходять своє вираження в намаганні вчинити розправу над суддями за їх професійну діяльність, становлять загрозу утвердженню в державі принципу верховенства права, здійсненню правосуддя на засадах, визначених Конституцією та законами України.
Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.
Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 передбачено, що суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом. Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
У ході досудового розслідування не встановлено будь-яких об`єктивних даних, що свідчать про наявність умислу судді ОСОБА_6 на постановлення завідомо неправосудного рішення. Також не здобуто об`єктивних даних щодо винесення суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська рішення з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.
Крім того, додатком до «Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки», ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 на 1098-му засіданні заступників міністрів, зазначено, що судді не повинні нести особисту відповідальність за випадки, коли їхні рішення були скасовані або змінені в процесі апеляційного розгляду (параграф 70).
На підставі викладеного, за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 24.06.2016 винесено постанову про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КГІК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінальних правопорушень.
04.08.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська постанову про закриття вказаного кримінального провадження від 24.06.2016 скасовано, матеріали кримінального провадження № 0000989 направлено до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.
При цьому, у своїй ухвалі слідчий суддя, як підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження, зазначив, що органом досудового розслідування не було перевірено обставини та не надано правової оцінки під час досудового розслідування та прийняття рішення про закриття кримінального провадження щодо негативних наслідків постановлення суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 ухвали від 27.03.2015, що виразилося у постановленні Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що було зареєстровано за банком.
З метою усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, у ході подальшого розслідування вказаного кримінального провадження до його матеріалів приєднано та проведено аналіз усіх наявних судових рішень, постановлених у справах, під час розгляду яких на підтвердження доводів однієї із сторін приводився факт постановлення суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 27.03.2015 ухвали у цивільній справі № 200/5788/15-ц про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз».
Аналізом вказаних судових рішень встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 у справі № 804/15237/15 за позовом ОСОБА_7 до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_17 , державних реєстраторів реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округа ОСОБА_22 , 3-х осіб ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення про проведення державної реєстрації права власності ПАТ «Укрсоцбанк» об`єктів нерухомого майна, розташовані на вул. Нижньодніпровській, 1а, 16, їв, 1л, 1о, 1ц, їх, 1ш та 1щ у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; постановлено поновити записи про право власності на вищезазначені об`єкти за ТОВ «Корпорація «Агро-Союз»; скасовано запис про припинення обтяження нежитлової будівлі, розташованої на АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнуто судові витрати.
12.11.2015 ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_23 у цивільній справі № 200/5788/15-і задоволено заяву ОСОБА_7 про часткове скасування заходів забезпеченій, позову, вжитих ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську від 27.03.2015.
У мотивувальній частині ухвали зазначено, підставами для її постановлення стало зазначення у заяві ОСОБА_7 того, що у зв`язку з тим, що у забезпеченні позову у вказаній в заяві частині відпала будь-яка необхідність, оскільки між сторонами ведуться переговори щодо позасудового врегулювання та вирішення спору, обговорюється питання щодо укладання договорів купівлі-продажу вказаного нерухомого майна на умовах, визначених у попередньому договорі від 12.01.2015, зобов`язання укладання якого є предметом даної судової справи, а також те, що на день подання заяви незважаючи на вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 заходи забезпечення позову у справі № 200/5788/15-ц право власності на вказане майно перейшло іншій особі, що в свою чергу також означає, що обставини, які зумовлювали вжиття заходів забезпечення позову, відпали.
13.11.2015 постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/15237/15 адміністративний позов ОСОБА_7 до державного реєстратора департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_17 , державних реєстраторів, реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округа ОСОБА_22 , про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення про проведення державної реєстрації права власності ПАТ «Укрсоцбанк» об`єктів нерухомого майна, розташовані на вул. Нижньодніпровській, 1а, 16, їв, 1л, 1о, 1ц, їх, 1ш та 1щ у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; постановлено поновити записи про право власності на вищезазначені об`єкти за ТОВ «Корпорація «Агро-Союз»; скасовано запис про припинення обтяження нежитлової будівлі, розташованої на АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
При цьому у мотивувальній частині постанови зазначено, що під час підготовки справи до судового розгляду в порядку ст. 110 КАСУ судом було досліджено докази, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, у т.ч. ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 у справі № 200/5788/15-ц.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2015 у справі № 804/15237/15 апеляційну скаргу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 задоволено частково, а апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.
15.02.2016 Апеляційним судом Дніпропетровської області у провадженні № 22-ц/774/1221/16 апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_7 про накладання арешту відмовлено, оскільки суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з`ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.
Суд також не врахував, чи не будуть вжиті заходи перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, не взяв до уваги інтересі відповідача.
У позовній заяві зазначена ціна позову 30 000 грн., але в матеріалах справи відсутні відомості про те, якою є дійсна вартість арештованого майна і про це не зазначив сам позивач. Вартість спірного майна суд не зазначив у своїй ухвалі.
31.03.2016 ухвалою Вищого адміністративного Суду України у справі № К/800/1830/16 касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2015 задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2015 скасовано, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 залишено в силі.
При цьому у мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що 27.03.2015 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5788/15-ц було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», розташовані на вул. Нижньодніпровській, 1а. 16, їв, 1л, 1о, 1ц, їх, 1ш та 1щ у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та заборонено вчиняти будь-які щодо цього майна.
На виконання ухвали суду державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_24 постановою № 47323733 від 21.04.2015 накладено арешт та оголошено заборону на відчуження дев`яти об`єктів нерухомого майна.
Листом № 1848/03-10 від 30.04.2015 реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ повідомила Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська про отримання надісланої судом ухвали від 27.03.2015 у справі № 200/5788/15ц.
Таким чином, станом на 18.09.2015 (на момент здійснення записів про реєстрацію права власності) та 21, 23 вересня 2015 року (на час прийняття оскаржуваних рішень) реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції було відомо про ухвалу Бабушкінського районного суду ми. Дніпропетровська від 27.03.2015, якою накладено арешт на спірне майно.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 у справі № 15н-16/804/15237/15 за заявою відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2015, скасовано, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 відмовлено.
При цьому, у мотивувальній частині постанови зазначено, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015, що є нововиявлено обставиною у даній справі, оскільки рішення, яке стало підставою для прийняття постанови 09.11.2015, скасовано 15.02.2016.
14.06.2016 постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/1604/16 адміністративний позов ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_17 , Державних реєстраторів реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округа ОСОБА_22 , 3-тя особа ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання протиправними та скасування рішення, задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправними, скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на вул. Нижньодніпровській, 1а, 16, їв, 1л, 1о, 1ц, їх, 1ш та 1щ у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та поновлено право власності на вказані об`єкти нерухомості за ТОВ «Корпорація «Агро-Союз».
При цьому, у мотивувальний частині постанови зазначено, що судом встановлений факт накладання ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 про забезпечення позову у справі № 200/5788/15-ц арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна.
02.08.2016 постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 804/1604/16 апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 у справі № 804/1604/16 скасовано, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 15н-16/804/15237/15 від 02.08.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 у справі № 15н-16/804/15237/15 - залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 16.08.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016.
Чинне законодавство України не містить поняття негативних наслідків.
Відповідно до положень КПК України, шкода, заподіяна злочином, може бути моральною, фізичною або майновою. У той же час, у ст. 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, аналізом судових рішень, постановлених у справах, під час розгляду яких на підтвердження доводів однієї із сторін приводився факт постановлення суддею ОСОБА_6 27.03.2015 ухвали у цивільній справі № 200/5788/15-ц про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», негативні наслідки, у тому числі внаслідок постановлення Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що було зареєстроване за банком, скасоване постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 року, не встановлені.
Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується лише прямим умислом.
Але у ході досудового розслідування, незважаючи на проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій не встановлено прямий умисел судді ОСОБА_6 на постановлення завідомо неправосудної ухвали.
Беручи до уваги викладене, враховуючи що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000989 не здобуто будь-яких об`єктивних даних, що свідчать про вчинення суддею ОСОБА_6 кримінального правопорушення у сфері злочинів проти правосуддя, службової та професійної діяльності, у тому числі кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.
Слідчий повинен дотримуватися вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, яка проголошує принцип законності, встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Приходжу до висновку, що прокурор передчасно дійшов висновку про закриття кримінального провадження та вказані обставини можливо перевірити лише під час досудового розслідування, яке ним було проведено не в повному обсязі, без здійснення всіх необхідних слідчих дій.

Так, прокурором вичерпно не досліджено обставини, які можуть свідчити про винесенню суддею ОСОБА_6 завідомо неправосудної ухвали, у тому чисті й ті, але не виключно, на які посилається заявник, зокрема, не з`ясовано обставини авторозподілу справи судді ОСОБА_6 , не допитаний помічник судді - ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) щодо обставин не внесення своєчасно ухвали до ЄРСР, направлення ухвали сторонам, її отримання, направлення ухвали на адресу Державної реєстраційної служби України (м. Київ, вул. М.Раскової_ та Реєстраційної служби Дніпропетровського РУЮ (9004, м Дніпропетровськ, пр. Газети Правди, 29), отримання реєстраційними службами вказаної ухвали.

Під час досудового розслідування слід з`ясувати, у т.ч. і шляхом допиту ОСОБА_7 , обставини його звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, заявою про забезпечення позову, її підписання, щодо можливого порушення підсудності з урахуванням розташування об`єктів нерухомості, щодо відкликання ним 12.11.2015 заяви про забезпечення позову та поданні в січні 2016 року касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2015.

Також слід з`ясувати обставини спірних правовідносин між ОСОБА_7 та засновниками ТОВ «Корпорація «Агро Союз», ТОВ «ВС «Агро Союз» ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які стали передумовою звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом та заявою про забезпечення позову, а не до адміністративного суду, з урахуванням того, що встановлені попереднім договором зобов`язання припинилося 05.03.2015, а основний договір не був укладений. Окрім того, слід звернути увагу на те, що попередній договір є нікчемним в силу закону і не вимагається визнання його недійсним судом, що на момент подачі позову було відомо ОСОБА_7 та про що він зазначив в заяві про забезпечення позову.

При цьому слідству слід вирішити питання про можливий допит керівника ТОВ «Корпорація «Агро Союз» з приводу обставин укладання ТОВ «Корпорація «Агро Союз» попереднього договору з ОСОБА_7 про продаж іпотечного майна, чи відомо останньому, що майно є заставним (іпотечним) і для його відчуження необхідна згода іпотекодержателя. Також слід вирішити питання про допит засновників ТОВ «Корпорація «Агро Союз - ОСОБА_9 та ОСОБА_13 з приводу надання ними згоди на укладання керівництвом ТОВ «Корпорація «Агро Союз» попереднього договору з ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити, скасувати спірну постанову, а провадження слід направити до прокуратури Дніпропетровської області для організації проведення досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на постанову заступника начальника першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 19.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000989, внесеного до ЄРДР 02.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України задовольнити.
Скасувати постанову заступника начальника першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 19.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000989, внесеного до ЄРДР 02.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Дніпропетровської області для організації продовження досудового розслідування з урахуванням зауважень слідчого судді, викладених в даній ухвалі.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 15 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 20 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1