Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3600/17
У Х В А Л А

16 травня 2017 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту,

встановив:

ОСОБА_4 звернулися до суду з клопотанням про скасування арешту.

Клопотання обгрунтовує тим, що слідчим СУ ГУ в Черкаській області проводиться розслідування відносно її сина підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Синецькою ЛА. від 24 жовтня 2016 року накладено на автомобіль марки «Тоуоtа Hilux» д.н.з. НОМЕР_1 , «який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження»

В ухвалі вказано, що власником вказаного автомобіля являється ОСОБА_4 , якій заборонено розпоряджатися та користуватися даним автомобілем.

Адвокат ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_4 не буди присутні при розгляді питання про арешт майна вказаного майна.

На цей час потреба арешту автомобіля марки «Тоуоtа Hilux» д.н.з. НОМЕР_1 та утримання цього автомобіля на території Чорнобаївського відділеня поліції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області - відпала, так як всі необхідні заходи для фіксація слідів злочину слідчим вже виконано.

Цей факт підтверджується самим слідчим у клопотанні слідчого ОСОБА_7 від 19 грудня 2016 року про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та у клопотання від 11 травня 2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу - домашній арешт, а саме слідчий вказує, що слідчим вже оглянутий вказаний автомобіль та проведена експертиза технічного стану транспортного засобу № 04/1722 від 1 грудня 2016 року

Інші встановленні КПК України підстави (автомобіль марки «Тоуоtа Hilux» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна) для подальшого арешту цього автомобіля - відсутні.

Адвокат ОСОБА_6 подавав 30 січня 2017 року до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання про скасування арешту вказаного майна. Але, ухвалою від 7 лютого 2017 року слідча суддя ОСОБА_8 відмовила у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 .

В судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_9 заперечували проти клопотання та просили відмовити у його задоволенні. Вважали, що досудове розслідування не закінчене, ТЗ є речовим доказом і в подальшому мажуть бути ще призначені експертизи або інші слідчі дії, а тому повергати автомобіль неможливо.

Після прийняття ухвали слідчого судді прошило більше 3-х місяців - будь-яких слідчих дій з автомобілем марки «Тоуоtа Hilux» НОМЕР_1 не проводилось та не вже планується. Підозру в остаточній редакції підозрюваному ОСОБА_5 вже пред`явлено. А тому відпали всі аргументи, якими заперечувались стороною обвинувачення подальше утримання мого автомобіля та в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Просили суд скасувати арешт автомобіля марки «Тоуоtа Hilux» НОМЕР_1 .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Ухвалою слідчого судді Чорнобаївського райсуду Черкаської області від 24 жовтня 2016 року накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Hilux» 2011, н/з НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 за даними свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 і, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, заборонено ОСОБА_4 розпоряджатися та користуватися даним автомобілем. Дане судове рішення набрало законної сили.

Як зазначено в ухвалі від 24 жовтня 2016 року, вказаний автомобіль визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження. Під час розгляду клопотання учасники процесу погодились з тим, що ТЗ зберігається в одному з боксів на території Чорнобаївського РВ ГУ НП в Черкаській області. Фактів незаконного зберігання речового доказу, слідчим суддею не встановлено.

Отже, правовою підставою для накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Hilux», н/з НОМЕР_1 зазначений п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Разом з тим, ч.11 ст.170 КПК передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Згідно ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями статті 100 КПК, відповідно до якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (ч.1 ст.100 КПК), а відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «Toyota Hilux», н/з НОМЕР_1 відповідає критеріям речового доказу, оскільки був знаряддям його вчинення і на ньому були сліди кримінального правопорушення. Разом з тим, на теперішній час зазначених слідів на автомобілі не залишилось. Крім того, всі сліди кримінального правопорушення, що містилися на автомобілі вже зафіксовані органом досудового розслідування і по них вже проведені судові експертизи. Отже на теперішній час вилучення у ОСОБА_4 , яка є власником, автомобілю та позбавлення її права користування та розпорядження своєю власністю не є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження в контексті положень розумності, співрозмірності та виправданості.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» передбачено, що особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому статтями 174, 339 КПК до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже з урахуванням вищевикладеного вважаю, що потреба в арешті автомобіля марки «Toyota Hilux», н/з НОМЕР_1 , відпала, а тому він підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 132, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля марки «Toyota Hilux», н/з НОМЕР_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Чорнобаївського райсуду Черкаської області від 24 жовтня 2016 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1