АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/571/17 Справа № 200/6022/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 07 квітня 2017 року клопотання старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна було задоволено, накладений арешт на мобільний телефон Iphone 6 імей НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора «Інтер Телеком» НОМЕР_2 , з чохлом чорного кольору; мобільний телефон «BlckBerry» чорного кольору імей НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора «Інтер Телеком» НОМЕР_4 ; сканер чорного кольору «Midland» snG НОМЕР_5 ; грошові кошти в сумі 2234 гривен, вилучені 01.04.2017 року в ході проведення особистого огляду затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 1991 року народження.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що суд вважає клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки речі та предмети, на які слідчий просить накласти арешт можуть мати доказове значення по справі, з метою збереження речового доказу накладання арешту на вказане майно є необхідним.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року про арешт майна. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вказану ухвалу було постановлено з порушенням норм процесуального права. Так, тимчасове вилучення вказаного майна відбулося 01.04.2017 року, день неділі субота, наступний за ним робочий день є понеділок 03.04.2017 року. Згідно відтиску штемпеля вхідної кореспонденції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська слідчий вніс таке клопотання саме 03.04.2017 року, не порушуючи строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України. Однак, слідчим суддею не було дотримано вимоги ч.1 ст. 172 КПК України, оскільки ухвала про арешт постановлена 07.04.2017 року з допущеним порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження № 0000792, розслідуване кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, відомості про яке були внесені до ЄРДР 01.04.2017 року, полягає у тому, що ОСОБА_7 , діючи спільно з невстановленою під час досудового розслідування особою, відповідно до визначеного заздалегідь розподілу ролей, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, близьке 14:45 години 01.04.2017, прибули на майданчик для паркування транспортних засобів ТЦ «Дафі» розташованого за адресою: м.Дніпро, бульвар Зоряний, 1-Д, де побачили транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota landcruiserprado» сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_6 , який на законних підставах належить ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_7 , діючи спільно за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, відповідно до попередньо визначеного розподілу ролей, визначивши транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota landcruiserprado» сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_6 , як предмет посягання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 використовуючи заздалегідь приготовлений електронний пристрій для зчитування інформації з пульта відкриття транспортного засобу та призначений для несанкціонованого відкриття центрального замку автомобіля «Toyota LandCruiserPrado» відкрив водійські двері вказаного раніше транспортного засобу - автомобілю марки «Toyota landcruiserprado» сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_6 ., вартістю більше одного мільйону гривень, чим завдав потерпілому збитки на суму більше одного мільйону гривень.

Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись за кермом вказаного транспортного засобу - автомобілю марки «Toyota landcruiserprado» сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_6 , який на законних підставах належить ОСОБА_9 запустив двигун вказаного автомобілю, чим встановив контроль над ним, та здійснив рух з першочергового місцеперебування транспортного засобу, тим самим заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota landcruiserprado» сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_6 , який на законних підставах належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому збитки на суму більше одного мільйону гривень.

Це дає достатні підстави для припущення, що відбувся факт вчинення протиправних дій, передбачених кримінальним законом, що є достатньо обґрунтованим для проведення кримінального розслідування та вжиття відповідних забезпечувальних заходів, підставами для чого слідчим було зазначено необхідність накладення арешту на дане нерухоме майно у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що на даний час воно є безпосередньо об`єктом вчинення кримінального правопорушення і має доказове значення під час досудового розслідування, а також для забезпечення стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можливої конфіскації майна. Дану позицію слідства підтримав суд першої інстанції під час розгляду клопотання про арешт вищевказаного майно та своїм рішенням задовольнив його, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, щодо нерухомого майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Що стосується посилань апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних строків розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не спростовують даних, які містяться в матеріалах клопотання № 200/6022/17, з яких вбачається, що клопотання про арешт майна старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , було подано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 07 квітня 2017 року, про що свідчить і дата на клопотанні слідчого, і дата на штампі вхідної кореспонденції даного районного суду, та було розглянуто слідчим суддею ОСОБА_1 цього ж дня, 07 квітня 2017 року, в межах строку, визначеного ч.1 ст.. 172 КПК України.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3