Ухвала іменем україни 26 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: за участю прокурора при секретарі захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2015 року та вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

встановила:

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2015 року засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Слобідка Галицького району Івано-Франківської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки.

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінено. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк призначеного покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 24 квітня 2014 року по 26 серпня 2015 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, 22 квітня 2014 року, близько 14 год. 45 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на полі, біля теплотраси Бурштинської ТЕС, що у селі Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області, побачивши неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка разом зі своїми малолітніми сестрою ОСОБА_9 та братом ОСОБА_10 збирали квіти, вирішив задовольнити свою статеву пристрасть із застосуванням фізичного насильства. З цією метою, він став підходити до дітей, але вони побачили його, злякались та почали бігти. При цьому, потерпіла ОСОБА_8 бігла позаду та несла на руках свого малолітнього брата, а коли зрозуміла, що не може з ним бігти, а ґвалтівник наздоганяє її, наказала брату втікати самостійно. ОСОБА_7 наздогнав дівчину, повалив її на землю, схопив за волосся та почав душити, не даючи змоги звати на допомогу. Будучи знесиленою, ОСОБА_8 перестала кричати, а ОСОБА_7 перестав її душити та запропонував вступити з ним у статевий контакт неприродним способом, а коли дитина відмовилась, вдарив її та потягнув у кущі за волосся. Там, ОСОБА_7 знову намагався зґвалтувати неповнолітню дівчину та бив її, спричинивши легкі тілесні ушкодження, але не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки його дії були припинені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які прибігли з села на крики дітей.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , порушує питання про скасування судових рішень по справі в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням кримінального процесуального закону. Крім того, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду. Вказує на те, що допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 відбувався з порушенням вимог ст. 354 КПК України, оскільки зазначену особу допитували не в окремому приміщенні, а в залі судового засідання, з якого був виведений засуджений, після чого була допитана ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 надана можливість прослухати зазначений запис. Також зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК України та просить рішення по справі скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , який підтримав касаційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_4 , яка просила відмовити в задоволенні касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_7 у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду суду першої інстанції, і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. В апеляційній інстанції зазначені обставини не оскаржувались. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, а саме, ст. 69 КК України та невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання засудженому внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Задовольняючи апеляцію прокурора апеляційний суд правильно зазначив про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Максимальне покарання за ч. 3 ст. 152 КК України передбачене у розмірі 12 років позбавлення волі. Тобто, із урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України покарання, яке має бути призначене засудженому ОСОБА_7 не повинно перевищувати 8 років.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_7 покарання, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд обґрунтовано визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 є інвалідом другої групи.

Обираючи покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 7 років апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник у своїй касаційній скарзі та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 152 КК України, з урахуванням вимог ст. 68 КК України.

Крім того, доводи касаційної скарги захисника про те, що допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 відбувався з порушенням вимог процесуального закону, а саме ст. 354 КПК України, оскільки зазначену особу повинні були допитувати в окремому приміщенні, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження допит потерпілої було проведено в залі судового засідання, з якого були виведені учасники процесу та засуджений, після чого була допитана ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 суд надав можливість прослухати зазначений запис допиту. Зазначене не перешкодило апеляційному суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судового рішення щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2015 року та вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2