Справа № 314/6564/16-к
Провадження № 1-в/314/28/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційному засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), 03.12.1984 року народження, уродженця: місто Херсон, українець, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешканця: АДРЕСА_1 .

Раніше судимий:
1.01.06.1999 року за ст. 140 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення. Згідно ст. 46 1 КК України з іспитовим строком 1 рік, штраф 200 грн.

2.20.05.2002 року за ст. 309 ч. 1, 185 ч. 4, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 28.08.2003 року умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 21 день.

3.24.06.2004 року за ст. 309 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.11.2008 року по відбуттю строку покарання

4.03.05.2012 року за ст. 122 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно ст.. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою суду від 01.04.2014 року відмінити іспитовий строк та направити в місця позбавлення волі за вироком від 06.12.2013 року. Ухвалою суду від 19.05.2014 року згідно ст.. 1 п. в ЗУ «Про амністію» в 2014 році від відбування покарання за вироком від 03.05.2012 року та 06.12.2013 року звільнити.

5.06.12.2013 року за ст.. 191 ч. 1 КК України штраф 680 грн. Відповідно ст.. 72 ч.3 КК України вирок від 03.05.2012 року виконувати самостійно.

По даній справі засуджений: 31.10.2014 року Дніпровським райсудом міста Херсон за статте. 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.Знову засуджений: 18.02.2015 року Суоровським райсудом м Херсон за статтею 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. на підставі статті 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань призначено за цим та вироком Дніпровського райсуду міста Херсон від 31.10.2014 року,визначено кінцеве покарання у вигляді позбавлення воліна строк 5 років 6 місяців. Знову засуджений:27.05.2015 року цюрупінським райсудом Херсонської області за статею 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі статті 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань призначеного Суворовським райсудом міста Херсона від 18.02.2015 року кінцево призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців. Ухвалою від 23.03.2016 року Вільнянського райсуду Запорізької області зараховано в строк позбавлення волі за вироком Цюрупінського райсуду Херсонської області від 27.05.2015 року з 12.09.2014 року по 27.06.2015 року із розрахунку 1 день попереднього утримання за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 12.09.2014 року. Кінець строку: 28.07.2017 рік.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.12.2012 року. За період тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався наступним чином. Не порушував вимоги режиму утримання. Заохочень та стягнень не мав.
З 30.07.2015 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101). Під час відбування покарання характеризується наступним чином. Заохочень та стягнень не має.
Підтримує зв`язки з рідними, шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

За характером брехливий, хитрий. У відношенні до засуджених. не конфліктний, підтримує дружні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Активну участь у суспільно-корисній праці, самодіяльних організаціях та по благоустрою відділення не приймає.

Займається самоосвітою, читає книжки у бібліотеці установи.

На заходи виховного впливу реагує посередньо, робить належні висновки.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правово-просвіта».

У скоєному злочині розкаюється щиро, вину визнав.

Міру призначеного судом покарання рахує справедливою.

Представник адміністрації та прокурор заперечували проти задоволення подання, так як засуджений не став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Згідно ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення - це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент підстави характеризується: зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. При цьому необхідно зазначити, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Висновок суду про те, чи став засуджений на шлях виправлення повинен базуватися на врахуванні даних про особу засудженого, його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого та його ставлення до праці за весь час відбування покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Так засуджений відбуває покарання в установі виконання покарань з 30.07.2015, при цьому працевлаштованим був лише лютий, квітень, травень 2016.

За вироками суду має зобов`язання відшкодування шкоди завданої вчиненими кримінальними правопорушення, за станом здоров`я є працездатним, однак самостійних дій щодо відшкодування завданої шкоди засуджений не вчиняє.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Суд враховує, що завданням кримінального законодавства (ст.1 КК України, ст.2 КПК України) є зокрема захист прав потерпілого, яке полягає у відновленні прав потерпілого в результаті вчинення кримінального правопорушення, а в разі неможливості відновлення прав забезпечення справедливої компенсації завданої шкоди в результаті кримінального правопорушення.

Зазначені обставини не свідчать про те, що засудженим здійснюється виправлення, тобто - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки (ст.6 КВК України), а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 82 КК України , ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

25.01.2017