Справа № 367/527/17
Провадження № 1-кп/367/203/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000048 від 21.12.2012 р., по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з вищою освітою, який є фізичною особою підприємцем, раніш не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000048 від 21.12.2012 р., по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2017р. матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого та свідків.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 пояснили, що не погоджуються із даним обвинувальним актом у повному обсязі, крім того зазначили, що прокурором не було усунуто недоліків вказаних судом при поверненні обвинувального акту ухвалою суду від 28.09.2016р., разом із тим не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.11.2015р. обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000048 від 21.12.2012 р., по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків та приведення обвинувальних актів та доданих до них документів у відповідність до Кримінально процесуального кодексу України.
Ухвалою Апеляційного суду Київською області від 24.11.2016р. вищевказана ухвала суду була залишена без змін, та апеляційна інстанція погодилась із підставами та мотивами прийнятого судом першої інстанції рішення наведених в ухвалі суду, а саме щодо наявності протиріч в обвинувальному акті, які стосуються сформульованого ОСОБА_5 обвинувачення.
Як вбачається з нового складеного прокурором обвинувального акту від 23.01.2016 року у даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, недоліки зазначені в ухвалі суду від 28.09.2016р. в повному обсязі виконані не були.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту складеного прокурором 19.01.2017р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а ті, обставини, які викладені не узгоджені між собою та мають суперечності одна одній. Також в даному обвинувальному акті пред,явлене обвинувачення не було сформулювало належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, в новому обвинувальному акті при викладенні як фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими так і не було прокурором при описанні обставин укладання угод та договорів між юридичними особами зазначено повного найменування сторін даних господарських угод.
Крім того, далі при описанні фактичних обставин скоєння злочину обвинуваченим наведено, що ОСОБА_5 переслідуючи свою злочинну мету, направлену на незаконне ухилення від сплати податку на додану вартість, заздалегідь не маючи на меті купівлю товару, а виключно з метою завищення податкового кредиту з ПДВ та витрат підприємства пов,язаних з виконанням умов договору №756 від 07.12.2009р. щодо постачання системи, в невстановленому слідством місці у період січень-серпень 2010р. організував внесення завідомо неправдивих відомостей щодо наявності фінансово-господарських взаємовідносин та нібито реалізацію товарів від ТОВ «Енерго-Імпекс-Софт» на адресу ТОВ «НВП«Енергогазпром» до первинних документів з метою їх подальшого використання у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «НВП«Енергогазпром». При цьому в подальшому викладено, що ОСОБА_5 отримав від невстановлених слідством осіб, що використовували реквізити та печатку ТОВ «Енерго-Імпекс-Софт» документи складені і оформленні від імені цієї юридичної особи. Втім, з такого викладу обставин вчинення обвинуваченим злочину не вбачається які саме дії він виконав для організації внесення завідомо неправдивих відомостей та до яких саме первинних документів. Оскільки, згідно із обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а саме до податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «НВП«Енергогазпром» за липень 2010р. та додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (Д5).
В подальшому фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення прокурором також викладені дуже багатоскладними речення, по декуди не зв,язаними між собою словами, що ускладнює сприйняття викладеного та робить його неконкретним та не зрозумілим.
Таким чином викладення фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується викладене сумбурно, непослідовно, не конкретно, та незрозуміло, з розривом дій в часі, що є важким для сприйняття, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Втім, сформульоване обвинувачення в даному обвинувальному акті ОСОБА_5 викладене не конкретно та повністю ідентичне викладеним прокурором фактичним обставинам кримінального правопорушення, зазначеним в обвинувальному акті вище, тобто не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що прокурором не було в повному обсязі виконано ухвалу суду щодо виправлення недоліків в обвинувальному акті та приведення його у відповідність до вимог КПК України, та складений обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність діяння визначається законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Так, редакція ч. 3 ст. 212 КК, ст. 366 КК України змінювалась неодноразово, на що зверталось увагу в ухвалі суду про повернення, а отже при кваліфікації дій обвинуваченого за конкретне кримінальне правопорушення, редакція якого була змінена, необхідно зазначати конкретну редакцію статті особливої частини Кримінального Кодексу України за якою кваліфіковано його дії, що не було зроблено прокурором при складанні нового обвинувального акту.
Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті викладу усіх фактичних обставин вчиненого кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, непослідовність та не конкретній їх викладу, та відсутність сформульованого обвинувачення, конкретної правової кваліфікації дій особи, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, не зважаючи на вказівку в ухвалі суду від 26.11.2015р. про повернення обвинувального акту щодо необхідності виправлення недоліків допущенних при оформленні реєстру матеріалів досудового розслідування, такі недоліки також виправлені не були.
У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у частині 2 «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», всупереч вимогам КПК України, не зазначено таке процесуальне рішення, як обвинувальний акт. В переліку проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій, зазначені не процесуальні дії проведені на досудовому слідстві та час їх проведення, а перелічені складені під час досудового слідства протоколи слідчих дій, і висновки експерта. Крім того перелік проведених слідчих дій взагалі не містить такої слідчої дії, як надання обвинуваченому та захиснику доступу до матеріалів досудового слідства, після оголошення про завершення досудового розслідування.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000048 від 21.12.2012 р., по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, - повернути прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 днів з моменту його отримання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1