Справа № 371/1445/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/282/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області на вирок Миронівського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року та на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року про виправлення описки у вироку щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого,
якого визнано винним вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волістроком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016, остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, 30.10.2016 близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на продуктовому ринку, розташованого по АДРЕСА_3 , зайшов до торгівельного павільйону фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , та скориставшись тим, що продавець ОСОБА_9 залишив прилавок та його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, викрав з сумки ОСОБА_9 мобільний телефон марки «HTC HD2» Т8585 чорного кольору вартістю 800 грн. зі шкіряним чохлом, вартістю 106 грн. 40 коп., а також із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 10 грн., на рахунку якої були кошти у сумі 50 грн. та грошові кошти у сумі 400 грн, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1 366 грн. 40 коп.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року виправлено описку у вироку, а саме, на аркуші справи 63 абзац 4 мотивувальної частини вироку викладено у наступній редакції: у порядку, передбаченому ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання до покарання, призначеного цим вироком, суд частково приєднає покарання, призначене обвинуваченому за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016.

Абзац другий резолютивної частини вироку викладено у наступній редакції: у порядку, передбаченому ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016, за сукупністю злочинів, остаточно до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Не погоджуючись із вироком та ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок його змінити у частині призначення покарання у звязку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Також просить скасувати ухвалу про виправлення описки у звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування вказаних вимог прокурор зазначає, що Миронівським районним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 до постановлення вироку винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку. Тобто, при призначенні остаточного покарання суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України. Разом з тим, в порушення положень закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції помилково застосував ч. 1 ст. 71 КК України замість ч. 4 ст. 70 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, на думку прокурора, суд першої інстанції ухвалою про виправлення описки змінив вирок в частині призначення покарання та мотивування його призначення, чим порушив принцип незмінності судового рішення, перебравши на себе виключне повноваження суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не перевіряється відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016 ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 16.04.2015 та 01.05.2015 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 27.12.2016 ОСОБА_7 визнано винним у вчинені 30.10.2016 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Тобто, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин, за який його засуджено Миронівським районним судом першої інстанції, до постановлення попереднього вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, строк покарання остаточно призначається за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність - слушними, оскільки Миронівський районний суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , помилково застосував положення ч. 1 ст. 71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків, тобто, застосував закон, який не підлягає застосуванню.
Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при винесенні ухвали про виправлення описки у вироку.
З матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.379 КПК України, виправляючи описку у мотивувальній та резолютивній частині вироку щодо ОСОБА_7 , змінив вирок у частині призначення покарання та мотивування його призначення, у звязку із чим вказана ухвала підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року про виправлення описки у вироку від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині визначення остаточного покарання змінити.
Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2016 три роки два місяці позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.
Головуючий:

Судді: