Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000093 у суді першої інстанції, ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбаченихч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року, ?
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000093 від 28 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Рокитнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .
У поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що при складанні обвинувального акта всі вимоги ст. 291 КПК України дотримано в повному обсязі та зазначено всі відомості, передбачені даною статтею, а тому відсутні підстави для його повернення. Зокрема, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 містить відомості про фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, за яких обвинувачений вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, спосіб, час, місце вчинення, наслідки, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, а саме:ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України. Зазначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті згадується після викладу фактичних обставин.
Просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року скасувати, обвинувальний акт повернути до Сарненського районного суду для виконання вимог, передбачених ст..ст. 314, 315 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши дані обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України законодавець передбачив ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, зокрема, відповідно до п.5: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинучення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акта прокурору є саме невідповідність обвинувального акта вимогам цього Кодексу. Інші підстави для повернення обвинувального акта законодавцем не передбачені.
Доводи суду першої інстанції щодо підстав для повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору у зв`язку з наявності в ньому суперечливих положень, що дає підстави для неоднозначного тлумачення, оскільки з його змісту незрозуміло, яка саме правова кваліфікація зч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, на думку прокурора, стосується кожного окремо з трьох кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому, колегія суддів вважає безпідставним та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону України. При цьому місцевий суд зазначає, що в обвинувальному акті спочатку викладено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, після чого викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, і знову викладено їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Висновок суду про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_6 на захист і справедливий суд у зв`язку з недотримання вищезазначених вимог щодо формулювання обвинувачення, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула (правова кваліфікація) та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. а ч. 3 ст. 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення.

В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 , відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини злочинів, які прокурор вважає встановленими, зазначена їх правова кваліфікація, в яких останній обвинувачується, та сформульовано з урахуванням положень ст. 91 КПК України, обвинувачення щодо інкримінованих останньому злочинів. Зокрема, зазначено, що при встановлених обставинах, які мали місце 27 листопада, 27 грудня 2015 року та 02 січня 2016 року, відповідно, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України; своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України та своїми умисними діями, які виразились в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину.

Відображення в обвинувальному акті двічі одного із трьох складників, передбачених п.5 ч.2 ст. 291 КПК України правової кваліфікації вказує на формальне недотримання зазначених положень ст. 291 КПК України та не дає підстави стверджувати, що зміст обвинувачення є неконкретним та впливає на право на захист ОСОБА_6 .

У відповідності з положеннями ст.337 КПК України питання змісту обвинувачення, його повноти, а також з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав особи зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення є предметом судового розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що прокурором у кримінальному провадженні дотримано свої процесуальні обов`язки та вчинено всі необхідні дії, передбачені кримінальним процесуальним законом під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції по кримінальному провадженні, а тому колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції помилково повернув обвинувальний акт прокурору в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України через його невідповідність вимогам КПК України, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.
За наведеного, ухвала суду першої інстанції не може вважатися чинною та підлягає скасуванню, із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки підстав, які позбавили суд можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, КПК України, колегія суддів, ?
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Сарненського районного суджу Рівненської області від 02 лютого 2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000093 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбаченихч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, прокурору Рокитнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 скасувати із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3