Справа № 395/945/16-к
Провадження № 1-кп/395/4/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000331 від 29.06.2016 р., стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , але фактично проживає по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою (8 класів), не працює, не одружений, раніше судимий Новомиргородським районним судом:

17.06.2015 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;

13.07.2016 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки;
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 28 червня 2016 року близько 19 години обвинувачений ОСОБА_9 прийшов до домоволодіння потерпілого ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та попросив в борг грошей у потерпілого ОСОБА_4 , але останній йому відмовив. Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_9 вирішив заволодіти чужим майном. Після цього він, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, таємно від потерпілого ОСОБА_4 , через незамкнені двері зайшов до приміщення літньої кухні даного домоволодіння, де виявив сумочку («барсетку») торгової марки «Solida», вартістю згідно висновку експерта № 554 від 18.07.2016 року 282 грн. 15 коп., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн., які намагався таємно викрасти. Проте протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 були помічені потерпілим ОСОБА_10 , внаслідок чого кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від волі винного.
Під час судового розгляду справи до суду надійшла угода про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 20 січня 2017 року, у відповідності до якої потерпілий ОСОБА_12 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має.

Обвинувачений ОСОБА_9 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За правилами ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за новим вироком більш суворим, призначеним за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2016 р., та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 роки.

Згідно ст. 75 КК України слід звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, та визначити іспитовий строк 02 роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно вимогам КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 468 у кримінальному провадженні можуть бути укладені угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;

ч. 3 ст. 469 угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оголосивши текст угоди, суд згідно з частинами 4, 5 ст. 474 КПК з`ясував в обвинуваченого, чи повністю він розуміє: 1) права, надані йому законом; 2) наслідки укладення та затвердження угоди; 3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд також з`ясував у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, суд з`ясував у потерпілого, чи цілком розуміє він наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою (ч. 6 ст. 474 КПК України).

Виконавши вищезазначені дії, суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання).

Після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, за відсутності встановлених КПК України (пункти 16 ч. 7 ст. 474 КПК України) підстав для відмови в її затвердженні, суд, з`ясувавши питання, визначені в частинах 4, 5 ст. 474 КПК України, прийшов до висновку про необхідність затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання.

Він стверджує, що розуміє: умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_12 також просить суд затвердити укладену ними угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_11 та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання.

Прокурор та захисник не заперечують проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і пропонують призначити обвинуваченому ОСОБА_13 узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що умови угоди:

не суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення;

відповідають інтересам суспільства;

не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Окрім цього, у суду відсутні підстави вважати, що:

укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд прийшов до висновку, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема сторони при узгодженні покарання врахували:

положення пунктів 12 ч. 1 ст. 65 КК України та Загальної частини КК;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК).

Оскільки суд вважає, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та/або розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, то потрібно визнати умови цієї угоди про примирення такими, що відповідають інтересам суспільства, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 20 грн. у зв`язку із залученням експерта.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У судовому засіданні сторони не заявили клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 .

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 20 січня 2017 року, що укладена сторонами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000331 від 29.06.2016 р.

ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

За правилами ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за новим вироком більш суворим, призначеним за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2016 р., та відповідно до умов угоди призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, та визначити іспитовий строк 02 (два) роки.

Відповідно до пп. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Повністю покласти процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на обвинуваченого і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 20 (двадцять) гривень 00 коп. на користь держави.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами, потерпілим до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Роз`яснити сторонам, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 476 КПК України).

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ч. 5 ст. 476 КПК України).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий:
суддя ОСОБА_14
Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_15