АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/463/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/222/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи - ОСОБА_7 ,
власника майна - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.01.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000154 від 25.01.2017 року про арешт майна.
Накладено арешт на вилучене 25.01.2017 року в ході огляду місця події майно, а саме вантажні автомобілі «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від зазначених автомобілів у кількості 9 штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT 22» - НОМЕР_4 без заборони права користування.

Як зазначено в ухвалі, 26.01.2017 року до Жовтневого районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000154 від 25.01.2017 року.
Слідчий в обґрунтування клопотання зазначав, що 25.01.2017 року до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_11 , про те, що 25.01.2017 за адресою: м.Харків, вул.Червона алея, 49, невстановлена особа за ж допомогою спецтехніки здійснила погрузку з метою крадіжки дорожніх пліт, належних КП "ХТС".
25.01.2017 року слідчо-оперативною групою Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області здійснено ид за вищевказаною адресою. В ході виїзду даний факт підтвердився, та в ході проведення огляду місця події було встановлено, що невідомі особи використовуючи спецтехніку - вантажні автомобілі «КАМАЗ 53212» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 проводять погрузну залізобетонних пліт розміром 0,2x2x6 м у кількості штук, дві з яких вже було загружено до автомобілю «КАМАЗ 53212».
В ході огляду місця події було вилучено спецтехніку - вантажні автомобілі «КАМАЗ 53212» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від зазначених автомобілів у кількості 9 штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Камаз - СА НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .
Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арештоване майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме клопотання відповідає вимогам ст.170 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.01.2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000154 від 25.01.2017 року про арешт майна.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляцію, думку прокурора, що заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що Новобаварський ВП ГУНП в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 25.01.2017 року, за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України (а.с.5).

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Приймаючи рішення про накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на відомості, які містяться у матеріалах кримінального провадження, наявні підстави та розумні підозри вважати, що вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є доказами вчинення кримінального правопорушення, могло використовуватися як знаряддя кримінального правопорушення та зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор частково довів необхідність арешту вищевказаного майна, а також наявність ризику, передбаченого п.1 ч.2 ст.170 КПК України, що у сукупності є підставою для часткового задоволення клопотання від 26.01.2017 року.

Таким чином, колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на автомобілі «КАМАЗ 53212» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 лише шляхом заборони зняття їх з реєстрації та відчуження, так як у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.

Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, який без належного обґрунтування прийшов до висновку про накладення арешту на майно, а саме: автомобілі «КАМАЗ 53212» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 , ключі до них в кількості 9 штук та свідоцтва про реєстрацію даних транспортних засобів.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість накладення арешту на майно та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власників майна.
На думку судової колегії порушення КПК України при розгляді клопотання про накладання арешту та під час тимчасового вилучення майна є істотними і в силу вимог п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України та ч.1 ст.412 КПК України є підставами для безумовного скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 січня 2017 року. В силу вимог ч.3 ст.407 КПК України судова колегія вважає необхідним постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого щодо накладення арешту задовольнити частково і накласти арешт на автомобілі «КАМАЗ 53212» д.н.з. НОМЕР_1 та «RENAULT 22» д.н.з. НОМЕР_2 лише шляхом заборони зняття їх з реєстрації та відчуження, а вищевказані автомобілі, ключі до них в кількості 9 штук та свідоцтва про реєстрацію даних транспортних засобів повернути законному власнику.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 січня 2017 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000154 скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

На автомобілі КАМАЗ 53212 д.н.з. НОМЕР_1 та RENAULT 22 д.н.з. НОМЕР_2 накласти арешт лише шляхом заборони зняття їх з реєстрації та відчуження. Вищевказані автомобілі, ключі до них в кількості 9 штук та свідоцтва про реєстрацію даних транспортних засобів повернути законному власнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді