Дата документу Справа № 331/8484/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/8484/16-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/39/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 11 січня 2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року про продовження екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця с. Серафимовське, Аргзирського району, Ставропільського краю, Російської Федерації, документованого паспортом громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_1 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,

адвокат ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

перекладач ОСОБА_10 .

Оскаржуваною ухвалою слідчого, як обґрунтоване, було задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 про продовження екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 та продовжено останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) терміном на 60 (шістдесят) днів.
16 грудня 2016 року до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_11 з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та продовження застосування до нього екстрадиційного арешту, зазначивши, що 17 січня 2016 року о 10 годині 00 хвилин співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст.208, 582 КПК України затримано ОСОБА_6 , розшукуваного ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.208 (участь у збройному формуванні на території іноземної держави.
Ініціатору розшуку 17 січня 2016 року каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_6 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження про отримання вказаного повідомлення та проінформовано про готовність надати документи на підтвердження розшуку ОСОБА_6 та подальший намір клопотати про його видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 строком на 40 діб.
До прокуратури Запорізької області через Генеральну прокуратуру України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 лютого 2016 року задоволено клопотання заступника прокурора області про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 щодо якого в порядку ст.584 КПК України ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
В подальшому, 21 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження ОСОБА_6 строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
У зв`язку із плином вказаного строку 23 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб до 23 серпня 2016 року.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 липня 2016 року вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
В порядку ст. 584 КПК України, 22 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 до 23 жовтня 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 21 жовтня 2016 року задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 до 22 грудня 2016 року.
У теперішній час ОСОБА_6 утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі.
Прокуратурою області, за дорученням Генеральної прокуратури України, проводилася екстардиційна перевірка обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали якої разом із відповідним висновком наразі скеровано до ГПУ.
Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що відповідно до наданих російською стороною документів 15 лютого 2016 року слідчим в СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_12 в рамках розслідування кримінальної справи №34643 винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 у якості обвинуваченого, відповідно до якої останній обвинувачується у скоєнні умисного злочину проти громадської безпеки та громадського порядку.
Зокрема, ОСОБА_6 звинувачено у тому, що він у березні 2013 року, маючи на меті участь у діяльності озброєного формування на території Сірійської Арабської Республіки, залишив територію РФ та виїхав до вказаної держави.
Діючи у складі вказаного формування, ОСОБА_6 забезпечено вогнепальною зброєю та боєприпасами, які використовуються для досягнення цілей функціонування озброєного формування. Про вихід зі складу незаконного озброєного формування правоохоронні органи РФ ОСОБА_6 не повідомляв.
В ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено не було, у зв`язку з чим слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_12 08 листопада 2014 року останнього оголошено у розшук.
27 лютого 2015 року Грозненським районним судом ЧР РФ відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно з анкетою Інтерполу - «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію) ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.
За злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 компетентними органами Російської Федерації передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Злочин, передбачений ч.2 ст.208 КК Російської Федерації не належать до військових злочинів, і не мають політичного характеру та відповідає ч. 2 ст.260 КК України.
За інформацією Державної міграційної служби України від 16 лютого 2016 року №8-896/1-16 та управління ДМС в Запорізькій області від 18 січня 2016 року №2301/01-543 ОСОБА_6 з питань набуття громадянства України, отримання статусу біженця та інших форм захисту до органів міграційної служби України не звертався.
Проте, за інформацією ДМС та ГУДМСУ в Дніпропетровській області, управлінням прийнято до розгляду заяву ОСОБА_6 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви 27 жовтня 2016 року рішенням ДМС України №546-16 ОСОБА_6 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Поряд з тим, згідно висновку службової перевірки факту визначення наявності або відсутності громадянства Російської Федерації щодо ОСОБА_6 , проведеної УФМС Росії по ЧР встановлено, що останній у відповідності до ч.1 ст.13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28 листопада 1991 року №1948-1 є громадянином Російської Федерації.
Згідно довідки ОСК ГУНП України в Запорізькій області №170-18012016/23210 ОСОБА_6 правоохоронними органами України, у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності, не розшукується.
Стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний.
Обставин, передбачених ст.589 КПК України та міжнародними договорами, які перешкоджають видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, не встановлено.
Відповідно до доручення Генеральної прокуратури України, на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 не прийнято, у зв`язку із поданням останнім заяви про визнання його біженцем або особою яка потребує додаткового захисту, з урахуванням цього існує необхідність у вирішенні питання щодо вжиття заходів, передбачених ст.584 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді, просить вищевказану ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_13 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, з огляду на ст.ст.197, 584 КПК України, встановити строк дії такого запобіжного заходу до 17 січня 2017 року. Свої вимоги обґрунтовує вимогами ч.ч. 10, 11 ст.584 КПК України, не доведеністю та не підтвердженістю існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також зазначає, що слідчим суддею не розглянуті та відповідно не враховані відомості про ухилення особи і звертає увагу, що у квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання йому статусу біженця з Російської Федерації. Також, на думку апелянта, слідчим суддею не враховано граничний строк тримання особи під вартою, який згідно ч.10 ст.584 КПК України не може перевищувати 12 місяців.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , які частково підтримали вимоги апеляції, прохаючи про зміну оскаржуваної ухвали, звертаючи увагу суду на строки граничні строки тримання підозрюваного під вартою, вислухавши позицію прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги чинного КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові стосунки по цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.
Предметом розгляду заявленого заступником прокурора Запорізької області клопотання є доцільність подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою.
Натомість, питання, які порушуються захисниками щодо зміни запобіжного заходу, є такими, що не заслуговують на увагу.
Оскаржуваною ухвалою, в порядку ст. 584 КПК України, встановлена наявність підстав для продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) стосовно ОСОБА_6 .
Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч.2 ст.260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.
Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Зі ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) вбачається, що "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
Поряд із вище наведеними обставинами слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації, згадана особа перебуває у міжнародному розшуку.
Щодо наявності підстав, які б виключали можливість видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації, то слідчому судді доказів на підтвердження таких підстав сторона захисту не надала, а судовою колегією не встановлено.
Задовольняючи клопотання заступника прокурора щодо наявності підстав для подальшого утримання під вартою та продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 суд, виходив з того, що є всі підстави для подальшого утримання останнього під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації є єдиною достатньою мірою, яка попередить можливі спроби ОСОБА_6 переховуватися з метою уникнення передачі його компетентним органам вказаної держави.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом норм процесуального права України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання відповідно до вимог КПК України, на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування, з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, крім того і інші доводи апелянтів не спростовують висновків слідчого судді, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Стосовно доводів адвоката щодо порушення граничного строку утримання особи під вартою, судова колегія виходить із даних про застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту з 25.02.2016 року за ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2016 року, що передбачено вимогами ст. 584 КПК України.
Затримання ОСОБА_6 у період з 17.01.2016 року по 25.02.2016 року відбувалося у рамках положень ст. 583 КПК України як тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про видачу даної особи.
Положення ч.10 ст. 584 КПК України, на які посилається захисник в якості обґрунтування доводів про порушення слідчим суддею граничного строку тримання ОСОБА_6 під вартою, стосуються саме екстрадиційного арешту, який застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Отже, визначаючи термін дії ухвали про продовження стосовно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до 20.02.2017 року, слідчий суддя діяв у відповідності до вимог ч.10 ст. 584 КПК України, при цьому не перевищив граничного строку утримання особи під вартою.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту та підстав його продовження, при цьому врахував дані про особу затриманого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Істотних порушень вимог КПК України, при ухваленні слідчим суддею оскаржуваного рішення, судовою колегією не встановлено, підстав для скасування ухвали не вбачається, а вимоги захисника та ОСОБА_6 про зміну оскаржуваного рішення виходять за межі, встановлені ч. 4 ст. 407 КПК України щодо повноважень суду апеляційної інстанції, наслідком чого є відхилення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) терміном на 60 діб до 20.02.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4