БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1020/15-к
Провадження № 1-кп/497/2/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі суду:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000288 від 09.04.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, українця за національністю, маючого середньо-технічну освіту, працюючого за наймом у приватних осіб, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, особу якого встановлено згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.09.1997 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України надійшов 30 квітня 2015 року на розгляд Болградського районного суду Одеської області з прокуратури Болградського району Одеської області (а.с.1).

Протоколом автоматичного розподілу обвинувальний акт було передано на розгляд судді ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 13.01.2016 року № 24 було призначено повторний автоматичний розподіл даної справи на підставі наказу голови суду № 1-ос від 12.01.2016 року Про відрахування судді ОСОБА_5 зі штату суду у зв`язку з переведенням до іншого суду (а.с.54).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2016 року справу передано на розгляд судді ОСОБА_6 (а.с.53).

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2016 року № 75 було призначено повторний автоматичний розподіл даної справи в зв`язку із відрахуванням судді ОСОБА_6 зі штату суду відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 5157-VIII у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.69).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2016 року справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 (а.с.70).

Згідно обвинувального акту вбачається, що 08.04.2015 року приблизно об 11:30 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля пам`ятника «Пам`яті Афганцям», розташованого у Соборному парку у м. Болграді, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки між ним та його знайомим ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір спрямований на спричинення фізичного болю останньому, передбачаючи можливість настання фізичного болю останньому, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_7 та один удар кулаком правої руки в область його грудної клітини, в результаті чого останньому було завдано фізичний біль, і не спричинено тілесних ушкоджень.

По твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.
В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 висловлена думка про не відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, та не можливість призначення до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав думку прокурора.

Потерпілим від кримінального правопорушення зазначено ОСОБА_7 , який до суду не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця проживання: АДРЕСА_3 (а.с.84), повідомлення повернулося без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.87). Ухвалою суду від 09.06.2015 року оголошено його розшук (а.с.52). Однак по теперішній час місце його знаходження не відомо. Судова повістка виклик була двічі вручена його матері ОСОБА_8 (а.с.91-92, 105).

Згідно стаття 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої … суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Статтею 135 ч.2 КПК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи

Суд, заслухавши думки усіх учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.291 та 384 КПК України.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» при розгляді справ суди повинні застосовувати Конвенцію і практику суду як джерело права.

Відповідно до ст.9 Конституції України діючі міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, ст.8 Конституції передбачено,що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, за наступних підстав.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому взагалі відсутнє формулювання обвинувачення, як цього вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором цих положень КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 ..

Тобто обвинувачення ОСОБА_4 фактично не пред`явлено, оскільки обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що є неприпустимим, перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження судом і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначеного недоліку і приведення обвинувального акту у відповідність до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що слідчий зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, що є безпідставним та недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу визначеному ст.17 КПК України можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Отже, вказівка в обвинувальному акті про те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст.62, 129, п.3 Конституції, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи що зазначені порушення кримінального процесуального закону позбавлять суд зберегти об`єктивність та неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та приходить до висновку, що без усунення виявлених недоліків не може бути призначений до судового розгляду і в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню.

Керуючись ст.291, 314 ч.3 п.3, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000288 від 09.04.2015 року повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Головуючий суддя ____________ ОСОБА_1