Справа № 163/323/17
Провадження № 1-кп/163/44/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000621 про обвинувачення

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

з неповною середньою освітою, непрацюючого,

неодруженого, невійськовозобов`язаного, раніше

не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення (зло-

чину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 11 грудня 2016 року приблизно об 11-12 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підозрюючи свого односельчанина ОСОБА_7 у крадіжці належного йому годинника, прийшов до будинку останнього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та, у той час, коли ОСОБА_7 лежав на ліжку у кімнаті, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння шкоди його здоров`ю, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку верхньої губи, та в подальшому, використовуючи дерев`яне поліно, яке взяв на кухні біля господарської плити, наніс один удар в праву ділянку голови (над правим вухом), спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; вдавленого перелому правої скроневої кістки з переходом на частину правої тім`яної та лобної кістки; епідуральної гематоми справа; крововиливів в бічні шлуночки головного мозку, під м`які оболонки головного мозку, м`які покрови голови скроневої ділянки справа з переходом на частину правої тім`яної та лобної кістки; рани в місці початку росту волосся лобної ділянки справа; синця з крововиливом верхньої губи в центрі і справа; рани слизової оболонки верхньої губи в центрі і справа, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, від яких потерпілий ОСОБА_7 помер.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стала відкрита черепно-мозкова травма з утворенням вдавленого перелому правої скроневої кістки з переходом на частину правої тім`яної та лобної кістки, епідуральної гематоми справа (близько 120,0 см. куб. згустків крові); крововиливами в бічні шлуночки головного мозку, під м`які оболонки головного мозку, які ускладнились венозним повнокрів`ям внутрішніх органів, набряком головного мозку та легень.

Своїми умисними діями, спрямованими на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , з приводу інкримінованого йому злочину, свою винуватість визнав повністю, підтвердив, що дійсно, у вказані час, місці та спосіб заподіяв потерпілому ОСОБА_7 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть. Суду дав показання про те, що в грудні 2016 року, точної дати не пам`ятає, за місцем свого проживання, він виявив відсутність власного наручного годинника, який був придбаний ним на ринку в с. Забужжя Любомльського району за 140 гривень. У крадіжці годинника запідозрив ОСОБА_7 , який напередодні ночував у нього вдома, та вирішив піти до останнього додому для того, щоб з`ясувати чи він його не брав. Приблизно об 11-12 год. наступного дня, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому до ОСОБА_7 та, зайшовши до нього у кімнату, побачив, що останній спить на ліжку, тоді почав його будити для того, щоб запитати де його годинник, однак потерпілий не реагував, що його дуже обурило та з метою відомстити за крадіжку годинника, наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку верхньої губи, після цього, взявши на кухні біля господарської плити дерев`яне поліно, наніс ним один удар в область правої ділянки голови, тоді викинув поліно на веранді і пішов до себе додому. Показав, що про смерть ОСОБА_7 він дізнався наступного дня від своїх односельчан і тоді ж зрозумів, що причиною його смерті стали тілесні ушкодження, які він йому наніс напередодні. У вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, прохав суд призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що безпосереднім очевидцем події вона не була, про смерть сина ОСОБА_8 дізналась від своєї племінниці, яка приходила в лікарню її провідувати. Через декілька днів від односельчан вона дізналася, що її син помер від тілесних ушкоджень, які йому наніс ОСОБА_5 . Показала, що її син не мав сім`ї, працевлаштований не був, підробляв тимчасовими заробітками, допомагаючи односельчанам, при цьому часто вживав спиртні напої та під впливом алкоголю влаштовував з нею суперечки, під час яких інколи наносив їй тілесні ушкодження, хоча серед жителів села характеризувався позитивно, оскільки завжди у всьому їм допомагав. Востаннє суперечка з сином мала місце 03.12.2016 року, в ході якої син, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс їй удар по голові, внаслідок якого з 03.12. по 12.12.2016 року вона перебувала на лікуванні в Любомльській ЦРЛ. Між обвинуваченим та її сином мали місце нормальні відносини, вони нерідко разом вживали спиртні напої, деколи її син ночував в обвинуваченого вдома. Вказала, що похованням сина займалась вона та понесла у зв`язку із цим матеріальні витратами, однак цивільний позов до обвинуваченого не заявляла та будь-яких претензій до останнього не має. Висловлене обвинуваченим в судовому засіданні вибачення вона прийняла. При призначенні ОСОБА_5 покарання, погодилась з позицією прокурора, висловленою в судових дебатах, який просив призначити обвинуваченому вісім років позбавлення волі реально.

Характер та кількість виявлених на тілі трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, механізм та природа їх утворення, причина смерті останнього та час її настання підтверджуються висновком судово-медичного експерта Любомльського відділення СМЕ від 26.01.2017 року за №102 та висновком судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів, проведеної судово-медичним експертом - зав. відділенням судово-медичної криміналістики Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи, №13-МК (розпочата 20.01.2017 року, закінчена 25.01.2017 року).
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість за інкримінованим йому органом досудового розслідування обвинуваченням, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження, кожен зокрема, не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому їх позиція є добровільною, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння.
У зв`язку з цим, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням висновків судово-медичної, медико-криміналістичної та судово-психіатричної експертиз, а також характеризуючими даними особи обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доведена повністю та об`єктивних сумнівів у протилежному і кваліфікації таких його дій у суду немає.
На момент вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 не виявляв ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно - тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації (простого алкогольного сп`яніння), міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, примінення примусових заходів медичного характеру в даний час не потребує. В момент скоєння інкримінованого злочину під впливом фізіологічного афекту, чи іншого (природнього) емоційного стану, який би суттєво міг вплинути на його свідомість та діяльність, не знаходився. Спроможний був правильно сприймати важливі по справі обставини, регулювати свою поведінку та давати щодо цього вірні покази. Це підтверджено висновком судово-психіатричного експерта за №19 від 27.01.2017 року.

Враховуючи наведене суд вважає, що обвинувачений підлягає кримінальній відповідальності за вчинений злочин.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, про що засвідчила його поведінка в судовому засіданні, зокрема, висловлене ним вибачення перед потерпілою за вчинене, та активне сприяння у розкритті злочину.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, суд приймає до уваги спосіб життя, сімейний та майновий стан обвинуваченого (неодружений, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається), те, що останній має постійне місце реєстрації та проживання, за яким зарекомендував себе посередньо, схильний до вживання алкогольних напоїв, разом з тим, скарг на його поведінку до сільської ради за місцем проживання не надходило, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, а також враховує висловлену в судовому засіданні позицію потерпілої щодо міри покарання.
З врахуванням наведеного та фактичних обставин вчиненого злочину, характеру дій обвинуваченого та способу нанесення тілесних ушкоджень, мотиву вчиненого злочину, що призвів до тяжких наслідків, які є невідворотними, відношення обвинуваченого до скоєного, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та виконуючи вимоги ч. 2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто у виді реального позбавлення волі на певний строк, в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.
Таке визначене покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
При призначенні покарання суд, крім цього, звертає увагу на те, що відповідно до ст.3 Конституції України, особа, її життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 07.02.2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" роз`яснив, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України судом не встановлено, а призначення ОСОБА_5 іншого покарання, аніж реального позбавлення волі, не забезпечить досягнення мети, визначеної у ст.50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на майно обвинуваченого, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 17.01.2017 року, підлягає скасуванню.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне запобіжний захід останньому до вступу вироку в законну силу залишити попередній - у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із часу його фактичного затримання, який зазначений у протоколі затримання, від 13.12.2016 року - 13.12.2016 року о 17 год. 30 хв.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 13 грудня 2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній - тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року до набрання вироком законної сили зарахувати ОСОБА_5 до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:
- наручний годинник марки «Q&Q», який переданий на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 17.01.2017 року;
- дерев`яне поліно зі слідами речовини червоного кольору; наволочку червоного кольору зі слідами речовини червоного кольору; одяг трупа: дублянку, джинси, ремінь, светр, сорочку, спортивні штани, труси, пару шкарпеток, які передані на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області на протязі 30 днів із дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 на протязі 30 днів з дня вручення йому копії даного вироку через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча: суддя ОСОБА_1