Справа № 199/2988/16-к
ВИРОК
іменем України
2017 року січня місяця 25 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 000648 від 22.02.2016, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Красновішерськ Пермської області Російської Федерації, без громадянства, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро дане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 21.02.2016 приблизно о 21:00 годині знаходився на зупинці громадського транспорту «Стрілочний завод» по вул. Любарського (Білостоцького) в місті Дніпро, де зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, пройшовши з ОСОБА_6 до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , близько 21:15 години, витягнувши з рукава одягненої на ньому дублянки ніж, знаходячись на відстані витягнутої руки зліва від потерпілого ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці знаряддя вчинення кримінального правопорушення - ніж, усвідомлюючи свої злочинні дії та можливі тяжкі наслідки, діючи умисно, наніс вищевказаним ножем один удар потерпілому ОСОБА_6 в область черева ліворуч, тим самим заподіявши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 1292е від 01.04.2016, тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч, яке розпочинається раною на череві ліворуч по середньо-ключичній лінії (на відстані 116 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 10 см. ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі проникає в черевну порожнину, з ушкодженням шлунково-ободової зв`язки та гематомою навколо ушкодження, з подальшим ушкодженням лівого купола діафрагми, проникає в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням міжреберної артерії, з явищами внутрішньочеревної кровотечі та лівостороннього гемотораксу, з розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої пневмонії та ексудативного плевриту ліворуч. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.
Після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі знаряддя вчинення кримінального правопорушення - ніж , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що 21.02.2016 близько 19.30 він разом із матір`ю поїхав зустрічати дітей сестри до ОСОБА_8 . Слідом за ними йшов ОСОБА_6 , запитував де ОСОБА_9 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Вони із зупинки пішли в сторону ж/м Сонячний. Зателефонувала ОСОБА_9 і мама їй повідомила, що за ними йде ОСОБА_6 , через що ОСОБА_9 сказала не їхати на зустріч. Вони пішли на ж/м Сонячний до АТБ. Біля школи №43 чекали на зупинці трамвай, коли зателефонував ОСОБА_6 та попередив що будуть «розборки». На зупинці був ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ще 3-4 чоловіки. Вони почали розмовляти, він із ОСОБА_11 , мама із ОСОБА_6 , який був у нетверезому стані. Він побачив у ОСОБА_6 биту. Коли вони прийшли до дому, то мама побачила розбите вікно і покликала його, а він вийшов із дому, пішов на зупинку і спросив у ОСОБА_6 навіщо той побив вікна. Не дочекавшись відповіді, розвернувся і пішов до дому, а ОСОБА_6 пішов слідом і словесно доказував, що вікна не бив, але на місці побиття вікон залишили два кусочки від бити. Коли вони разом із ОСОБА_6 підійшли до під`їзду, то ОСОБА_6 вдарив його битою по руці і втік в бік зупинки, а сам він залишився дома дивитися телевізор до приїзду міліції. Поліція приїхала через 30-40 хвилин, 2 наряди. Раніше він звертався до міліції з приводу нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, але до суду справи не доходили. З приводу його побиття ОСОБА_6 21.02.2016 битою він ніде не звертався. Обвинувачений вказав на те, що потерпілого він не бив, а потерпілий його обмовляє через неприязні стосунки із його сестрою. Хто вдарив ОСОБА_6 ножем йому не відомо.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що 21.02.2016 він разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_12 перебували на вулиці Стрілочна у м. Дніпро, де пили пиво. У цей момент ОСОБА_12 запропонував познайомити його з хлопцем на ім`я ОСОБА_11 . Через деякий час до них підійшов ОСОБА_11 і вони продовжили розпивати спиртні напої. Приблизно о 21:15 годині до них підійшов обвинувачений ОСОБА_3 зі своєю матір`ю, які почали звинувачувати його в тому, що він розбив скло в їх квартирі. В цей момент ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння. Потім він разом з ОСОБА_3 і його матір`ю пішли до розбитого вікна. По дорозі у нього з кишені випав мобільний телефон і, в той момент, коли він нахилився за телефоном, ОСОБА_3 наніс йому в бік один удар ножем. В момент удару ножем матір ОСОБА_3 перебувала від них на відстані 3-5 метрів. Після цього ОСОБА_11 викликав швидку допомогу, яка доставила його в МКЛ № 6, де йому було зроблено 2 операції, зашито легеню, після чого він перебував 16 днів на стаціонарному лікуванні. Просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання пов`язане з позбавленням волі;

- показами свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні про те, що 21.02.2016 її онук ОСОБА_6 прийшов додому близько 20:00 години, взяв телефон і пішов назад на вулицю. Приблизно о 21:30 годині вона почула чоловічий і жіночий крик, вибігла на вулицю і пішла до будинку ОСОБА_14 . По дорозі вона почула, як мати обвинуваченого кричала йому "Викликай міліцію", на що обвинувачений ОСОБА_3 відповів: "Чого я буду викликати, нікого ж не було", після чого вона почула ім`я свого онука і відразу побігла його шукати. Коли знайшла ОСОБА_6 , він їй сказав, що його підрізав ОСОБА_3 . Крім того, хлопці з якими був її онук також сказали, що ОСОБА_6 уходив разом з ОСОБА_3 . Після цього вони викликали швидку допомогу. По приїзду швидкої допомоги ОСОБА_6 забрали на носилках, поставили крапельницю і забрали в лікарню. У машині швидкої допомоги разом з ОСОБА_6 поїхав один з хлопців, з якими був ОСОБА_15 , а її провели додому. На наступний день вона поїхала в МКЛ № 6, де їй лікарі повідомили, що у ОСОБА_6 були пробиті легені та йому зроблені дві операції. Після проведення операцій ОСОБА_15 ще 15-16 днів перебував на стаціонарному лікуванні. На проведення двох операцій було витрачено 10000 гривень, які обвинувачений ОСОБА_3 так і не відшкодував;

- показами свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що він був свідком того як 21.02.2016 на зупинці заводу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 спілкувалися між собою і сперечалися, разом з ними була мати ОСОБА_3 . Вказаних осіб він раніше не знав. ОСОБА_6 називав ОСОБА_14 по імені. Згодом вони всі розійшлися, він особисто пішов на зупинку трамваю. Хвилин через 5 він побачив потерпілого ОСОБА_6 , який тримаючись за живіт, попросив викликати швидку і сказав про те, що ОСОБА_3 вдарив його ножем і пішов. На прохання ОСОБА_6 він викликав швидку, а коли та приїхала, то поїхав разом із потерпілим до лікарні, де останньому, досить тривалий час робили операцію. Чого ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 ножем та через що був спір між ними він не питав, а потерпілий йому не розказував. Чи були обвинувачений і потерпілий у стані алкогольного сп`яніння він не знає.

- протоколом огляду від 22.02.2016, відповідно до якого в приміщенні КЗ «Міська клінічна лікарня № 6» оглянуті особисті речі потерпілого ОСОБА_6 , а саме: дублянку коричневого кольору, на якій в лівій частині мається пошкодження прямокутної форми довжиною 1,5 см.; спортивні брюки чорного та синього кольорів з надписом «Adidas»; футболку білого кольору зі слідами бурого кольору, на передній лівій частині якої також мається пошкодження прямокутної форми, довжиною 1,5 см.; светр білого кольору зі слідами бурого кольору, на передній лівій частині якого також мається пошкодження прямокутної форми, довжиною 1,5 см.; кросівки чорного кольору з надписом «КМВ» та джинси синього кольору;

- протоколом огляду від 22.02.2016, відповідно до якого в приміщенні Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області оглянуті надані ОСОБА_3 належні йому речі, а саме: дублянку чорного кольору та джинси чорного кольору, які на момент огляду не мали ніяких пошкоджень;

- висновком експерта № 122к від 16.03.2016 за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якої кров ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- висновком експерта № 121к від 16.03.2016 за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якої кров ОСОБА_3 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0;
- висновком експерта № 575 від 23.03.2016 за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого в сліді на мішковині кишені, яка розташована на передній половинці куртки (дублянки), належної ОСОБА_3 (об`єкт № 1), в двох слідах на виворотній поверхні правого рукава цієї куртки (дублянки, об`єкти №№ 3, 4) встановлено наявність крові людини. Ще в одному сліді на дублянці (об`єкт № 2) наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№ 1, 3, 4, в них виявлений антиген А, крім того в об`єкті № 1 виявлений ще й ізогемаглютинін анти-В, що не виключає можливості походження всіх вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, у тому числі не виключена можливість утворення вказаних слідів за рахунок крові як потерпілого ОСОБА_6 , так і ОСОБА_3 , оскільки їх кров належить до вказаної групи;
- висновком експерта № 141 від 31.03.2016 за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого зі сліду крові на дублянці ОСОБА_3 отримані препарати ДНК, встановлені їх генотипічні характеристики. Препарати ДНК, виділені зі сліду крові на дублянці, являють собою ДНК чоловічої статевої залежності. Проведений порівняльний молекулярно-генетичний аналіз виявив співпадання їх генотипу з генотипом потерпілого ОСОБА_6 . ДНК сліду крові на дублянці ОСОБА_3 може походити від потерпілого ОСОБА_6 з ймовірністю не менше 99,(9)1637%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,63-10(-18). Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,63 чоловіків на квінтильйон;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2016, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 в присутності понятих та судово-медичного експерта вказав на обставини спричинення йому обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та детально показав механізм нанесення ОСОБА_3 одного удару ножем в область черева;

- висновком експерта № 1292е від 01.04.2016 за результатами судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч, яке розпочинається раною на череві ліворуч по середньо-ключичній лінії (на відстані 116 см. Вгору від підошовної поверхні стоп та на 10 см. Ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі проникає в черевну порожнину, з ушкодженням шлунково-ободової зв`язки та гематомою навколо ушкодження з подальшим ушкодженням лівого купола діафрагми, проникає в ліву плевральну порожнину. З ушкодженням міжреберної артерії, з явищами внутрішньочеревної кровотечі та лівостороннього гемотораксу з розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої пневмонії ексудативного плевриту ліворуч. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, ступень ознак його загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до надходження на стаціонарне лікування в МКЛ № 6, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в постанові. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення, згідно до п. 2.1.3 «к,й,о» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно спричинено від однієї механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв в область черева ліворуч у напрямку зовні досередини та знизу догори, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що підтверджуються характером рани та напрямком раньового каналу. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, тяжкість отриманої травми не є характерним спричинення його власною рукою. Локалізація та характер виявленого у потерпілого тілесного ушкодження не суперечить механізму його спричинення на який вказує потерпілий ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту від 31.03.2016, тобто при ударі ножем в живіт ліворуч.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 , в суді, роз`яснюючи даний висновок експерта, пояснила, що на підставні постанови слідчого АНД ВП була проведена судово-медична експертиза ОСОБА_6 та був складений висновок експерта № 1292е, при огляді та за даними медичної документації було встановлено, що виявлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото різаного поранення черева ліворуч, яке далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі проникає в черевну порожнину, з ушкодженням шлунково-ободової зв`язки та гематомою навколо ушкодження, з подальшим ушкодженням лівого купола діафрагми, далі проникає в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням міжреберної артерії. з явищами внутрішньочеревної кровотечі та лівостороннього гемотораксу. Виявлені в нього тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Дані тілесні ушкодження спричинені від однієї механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв в напрямку черева ліворуч у напрямку зовні досередини та знизу до гори, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що підтверджуються характером рани та напрямком раньового каналу. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, ступеня ознак його загоєння можливим сказати, що воно отримано не задовго до надходження на стаціонарне лікування, тобто в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Враховуючи характер та тяжкість отриманої травми вважає не характерним спричинення виявленого тілесного ушкодження власною рукою. Під час проведення судової експертизи за участю потерпілого та експерта був проведений слідчий експеримент, під час якого потерпілий вказував як йому було спричинено тілесне ушкодження, на підставі чого був складений висновок, що локалізація та характер виявленого в нього тілесного ушкодження не суперечить механізму, на який він вказує в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі ножем в живіт ліворуч. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото різаних поранень не є характерним для спричинення при падінні с висоти власного зросту.

- речовими доказами, якими визнано: дублянку чорного кольору, належну ОСОБА_3 ; штани, футболку, светр, підштаники, майку та кросівки, належні ОСОБА_6 .

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах підтриманого прокурором обвинувачення в суді, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як такі, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника про те, що він 21.02.2016 близько 21.00-21.15 годин, знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 не наносив тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , суд вважає неспроможними та не може прийняти їх до відома, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи і надані обвинуваченим з метою уникнути персональної відповідальності за вчинений злочин. Його винуватість у вчиненні вказаного злочину у вироку підтверджується послідовними показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 . Так потерпілий ОСОБА_6 безпосередньо в суді вказав на обвинуваченого та підтвердив те, що саме обвинувачений у вказаний день та час, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 наніс йому удар ножем в область черева ліворуч, внаслідок чого спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що також підтвердили і свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 .

Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_16 , попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, в кінцевому результаті справи не заінтересовані і підстав сумніватися у їх об`єктивності, недостовірності відсутні, а покази свідка ОСОБА_13 не суперечать та співпадають із показами свідка ОСОБА_16 , тому у суду відсутні підстави сумніватися у їх правдивості.

Крім вказаного, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 31.03.2016 потерпілий ОСОБА_6 вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 21.02.2016, що також підтверджується висновком експерта ОСОБА_17 за № 1292е від 01.04.2016, згідно якого характер і локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на які вказав ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту, що і підтвердила в суді експерт ОСОБА_17 .

Тому, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він 21.02.2016 о 21-21.15 годині не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки такі його покази перебувають у протиріччі з об`єктивними судово-медичними даними: висновок експерта № 575 від 23.03.2016, висновок експерта № 141 від 31.03.2016, висновок експерта № 1292е від 01.04.2016 та спростовуються також показами судово-медичного експерта ОСОБА_17 наданими в суді.

Вище перелічені докази через їх несуперечність свідчать про неспроможність доводів обвинуваченого ОСОБА_3 про не вчинення ним злочину, тому суд вважає, що перелічені вище докази є допустимими і достовірними.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_18 , яка є матір`ю обвинуваченого, та має неприязні стосунки із потерпілим, та не можу прийняти їх до уваги, оскільки її покази самі по собі суперечливі і спростовуються об`єктивно здобутими доказами. Крім вказаного, суд вважає, що вказаний свідок, перебуваючи в родинних відносинах з обвинуваченим, зацікавлена в не притягненні його до кримінальної відповідальності та створенні штучного алібі для обвинуваченого.

За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_7 подано до суду Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №0000316 ОСОБА_3 від 11.01.2016 із діагнозом: Закрита ЧМТ, струс головного мозку, З/перелом кісток носу, перелом 10 ребра праворуч і 9,10 ребер ліворуч, забій поясничного відділу хребта. Як вбачається із даної Виписки: зі слів хворого травма хуліганська, побитий відомою особою. На думку сторони захисту вказана Виписка із медичної картки свідчить про те, що перелічені ушкодження у картці, були нанесені зі слів ОСОБА_3 саме потерпілим ОСОБА_6 .

З огляду на вимоги ст. 84, 85 КПК України, суд оцінюючи Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №0000316 ОСОБА_3 , з точки зору належності, допустимості, достовірності, приходить до висновку про неналежність наданого доказу, оскільки надана суду Виписка не містить вичерпної інформації з приводу відомої ОСОБА_3 особи, яка нанесла йому тілесні ушкодження, а навпаки ОСОБА_3 знаючи цю особу не вказав її прізвища. Фактів звернення до правоохоронних органів з приводу отриманих тілесних ушкоджень 01.01.2016 ані ОСОБА_3 , ані його захисник суду не надали, як і не надали інформації про притягнення будь якої особи до відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за фактом побиття 01.01.2016. Крім вказаного, вказаний діагноз з Виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 по обставинам 01.01.2016 ніяким чином не стосуються фактичних обставин по кримінальному провадженню від 21.02.2016.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який дійового каяття не проявив, про вчинене не жалкував, добровільної допомоги на лікування потерпілого не надав. ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Знятий з обліку в 2005 році у зв`язку із виїздом, за місцем проживання скарг не надходило, офіційно не працює, має неповнолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, відсутність даних, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до наслідків вчинених ним дій, приймаючи до уваги, що умисне тяжке тілесне ушкодження належить до небезпечних злочинів проти життя чи здоров`я особи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо виключно в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із його реальним відбуванням.
Це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість)років.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишню тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 29.12.2016 (згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 29.12.2016), зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 29.12.2016 до 25.01.2017 включно.
Речові докази:

дублянку чорного кольору квитанція № 00497 повернути за належністю ОСОБА_3 ;

- штани, футболку, светр, підштаники, майку та кросівки квитанція № 00497 повернути за належністю ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

25.01.2017