Справа № 142/1209/16-к
Провадження №11-кп/772/1253/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 09.08.2016, якою задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, відбуваючого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 за ст. ст.190 ч.1, 190 ч.2, 70 ч.1,70ч.4, 72 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі, -

в с т а н о в и в :
Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 09.08.2016 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці (13 тринадцять) днів.
Мотивуючи прийняте рішення, суд вказав, що ОСОБА_7 з 19.01.2016 року по теперішній час відбуває покарання у ВК №59, за період відбування покарання характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допустив, стягнень не має, відбув 1/2 строку покарання і заслуговує умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 в застосуванні до нього ст. 81 КК України. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, здійснення за ними належного догляду, використанням їх тільки за призначенням, свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає їх виконання на інших засуджених, відмовився від працевлаштування, так як не бажав залучатися до суспільно-корисної праці.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній та просить задовольнити її в повному об`ємі.
Засуджений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з ухвали, судом зазначені вимоги закону не дотримані.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення суд послався на те, що він відбув визначений п.1 ч.3 ст.81 КК України строк покарання та порушень режиму утримання не допускав, стягнень немає.
Проте поза увагою суду залишились вимоги ч.2 ст.81 КК України, відповідно до якої обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення засудженого є те, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, до виконання вимог персоналу ставиться несумлінно, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, або перекладає їх виконання на інших засуджених, підпадав під дію ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України і комісією установи йому двічі відмовляли у застосуванні вказаних норм закону як особі, що не стала на шлях виправлення.

За таких обставин суд дійшов хибного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України.
В даному випадку неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою скасування судового рішення з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 та його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015, скасувати.
У задоволенні клопотання ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: