Провадження № 1-кс/344/3600/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000138 від 12.07.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що на початку липня 2016 року ОСОБА_5 , з метою вчинення розбійного нападу і заволодіння чужим майном, вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами.

Для цього вони розробили злочинний план збройного нападу на приватний будинок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 . З метою його реалізації ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами при невідомих обставинах придбали вогнепальну зброю пістолет без маркувальних позначень моделі та заводського номеру (Браунінг калібру 7,65 мм) з пристроєм для безшумної стрільби (глушником), боєприпаси до нього, ніж, матерчаті маски і рукавиці, липку стрічку типу «Скотч», металеву фомку.

12.07.2016 близько 0200 год. ОСОБА_5 переслідуючи корисливі цілі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами, озброївшись пістолетом з пристроєм для безшумної стрільби та ножем, прибули до будинку подружжя ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 , де прикриваючи обличчя масками, шляхом віджиму металевою фомкою металопластикового вікна проникли в житловий будинок.

ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами з метою заволодіння чужим майном стали погрожувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосуванням вогнепальної зброї та ножа.

Однак, ОСОБА_10 став чинив опір нападникам, в наслідок чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами, з метою залякування потерпілого здійснили один постріл із пістолета без маркувальних позначень моделі і заводського номеру (Браунінг, калібру 7,65 мм) в його напрямку, а також нанесли ОСОБА_10 удари ножем по тулубу і верхніх кінцівках та ногами по голові, ділянці живота, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран правої половини грудної клітки та верхніх кінцівок, забій органів живота. Подолавши опір ОСОБА_10 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і невстановленими слідством особами за допомогою липкої стрічки «Скотч» зв`язали останнього та ОСОБА_11 .

Продовжуючи злочинні дій ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами, користуючись безпорадним станом потерпілих відкрито заволоділи майном останніх: грошовими коштами в загальній сумі 7 000 гривень, 15 найменуваннями ювелірних виробів.

15.08.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, обґрунтованість якої на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

26.08.2016 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний є громадянином Грузії, офіційних даних щодо законності перебування його на України немає, а також усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків, понятих, оскільки йому в ході досудового розслідування стануть відомі їх анкетні дані та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він офіційно не працевлаштований, джерело доходів не відоме, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання заперечили, оскільки вважають підозру необґрунтованою. Крім цього захисник зазначив, що слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду в межах іншого кримінального провадження (за ч. 1 ст. 263 КК України) щодо його підзахисного вже застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 19, у зв`язку з чим вважає наведені прокурором ризики спростованими.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 15.08.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.

26.08.2016 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

При цьому, в рамках кримінального провадження № 0001623 від 06.08.2016р. ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.08.2016р. щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07.10.2016р., з визначенням застави.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується протоколом огляду місця події від 12.07.2016р., протоколами допиту потерпілих від 12.07.2016р. та 22.07.2016р., висновками експерта № 1.2-1706/16 від 11.08.2016р., № 1.3-614/1.2-1591/16 від 10.08.2016р., та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому доводи захисника фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини підозрюваного, що не стосується питань даного судового розгляду.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище злочину.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, понятих та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, відсутність даних про міцні соціальні зв`язки, відсутність постійного, в тому числі зареєстрованого у встановленому Законом порядку, місця проживання на території України, відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, а також відсутність судимості.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину і суспільний резонанс, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 окрім суспільних відносин по захисту права власності посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк сорок чотири дні в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Посилання захисника підозрюваного на недоведеність ризиків через застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки запобіжний захід обрано із застосування застави, яка може бути внесена підозрюваним або іншою особою протягом дії ухвали.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк сорок чотири дні до 14 жовтня 2016 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 02 вересня 2016 року.