Справа № 0302/1899/2012 Провадження №11/773/164/13 Головуючий в 1 інстанції Чонка В.В.
Категорія:ч.2 ст.190 КК України Доповідач : Пазюк О. С.

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2013 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Пазюка О. С.

суддів Опейди В.О., Лозовського А.О.,

при секретарі Лінік Т.В.,.

за участю прокурора Плечій О.М.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6, потерпілих ОСОБА_5А та ОСОБА_7 на вирок Горохівського районного суду від 27 грудня 2012 року, яким -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобовязаного, непрацюючого, раніше не судимого, засуджено:

- за ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Міру запобіжного заходу засудженому залишено попередню підписку про невиїзд.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 в користь потерпілих:

ОСОБА_3 16000 (шістнадцять тисяч) гривень спричиненої шкоди;

ОСОБА_5 5000(пять тисяч) гривень спричиненої шкоди;

ОСОБА_8 2400 (дві тисячі чотириста) гривень, завданої злочином шкоди;

ОСОБА_7 3000 (три тисячі) гривень, завданої шкоди.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він в березні 2009 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи довірою своєї знайомої ОСОБА_3, в с.Піски Горохіського району, заволодів її грошовими коштами в сумі 16 000 гривень, пообіцявши при цьому повернути їх протягом двох місяців.

Впродовж трьох років ОСОБА_1 коштів ОСОБА_3 не повернув, уникав зустрічей з потерпілою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з корисливим умислом, на початку 2010 року підсудний ОСОБА_1 в м.Берестечко Горохівського району, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8Г, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, запевнив останнього та пообіцяв посприяти у виготовленні та отриманні протягом одного місяця посвідчення водія його сину ОСОБА_9.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 незаконно, повторно заволодів грошовими коштами в сумі 2400 гривень, при цьому своєї обіцянки не виконав, отриманих грошей не повернув, а використав на власні потреби.

В липні 2010 року, підсудний ОСОБА_1, не припиняючи своїх шахрайських дій, діючи з умислом на заволодіння грошових коштів, в м.Берестечко по вул.Мічуріна,14, повторно, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_7, отримав у останнього 3000 гривень на закупівлю металевих рейок, начебто з придбаного фермерського господарства, які пообіцяв потерпілому доставити наступного дня до його місця проживання.

Металеві рейки підсудний не доставив, своєї обіцянки не виконав, а отримані кошти в сумі 3000 гривень використав на власні потреби.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, підсудний ОСОБА_1 в жовтні 2010 року в с.Зелене Горохівського району, діючи аналогічним способом, повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_10, отримав у останнього 3000 гривень для придбання бетонних плит начебто з недіючого фермерського господарства впродовж семи днів.

В обіцяний термін ОСОБА_1 своєї обіцянки не виконав, отриманих коштів не повернув, а витратив їх на власні потреби.

В грудні 2010 року підсудний ОСОБА_1 перебуваючи у довірливих відносинах зі своїм знайомим ОСОБА_11 в м.Берестечко Горохівського району Волинської області, переслідуючи корисливий мотив повторно шляхом обману заволодів грошовими коштами останнього в сумі 2000 гривень начебто на придбання для себе будівельних матеріалів, зобовязуючись при цьому повернути кошти протягом одного місяця.

Своїх зобовязань перед ОСОБА_11 підсудний не виконав, грошей в обумовлений термін не повернув, а використав їх на власні потреби.

Наприкінці лютого 2011 року ОСОБА_1 повторно в с.Смолява Горохівського району Волинської області зловживаючи довірою мешканця цього села - ОСОБА_5, переслідуючи корисливий мотив, шахрайським способом заволодів грошовими коштами в сумі 5000 гривень, начебто для придбання автомобіля, обіцяючи при цьому повернути їх протягом одного місяця.

Свої зобовязання перед ОСОБА_5 підсудний ОСОБА_1 не виконав, отримані раніше кошти не повернув, а витратив їх на власні потреби.

У поданій на вирок апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, ставить питання про скасування вироку Горохівського районного суду від 27.12.2012 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.190 КК України у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, невідповідністю призначеного покарання особі засудженого та тяжкості вчиненого злочину, внаслідок мякості. Просить постановити суд новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 5 років обмеження волі.

У поданих на вирок апеляціях потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 просять вирок Горохівського районного суду від 27.12.2012 року скасувати та постановити новий, яким призначити підсудному покарання у вигляді реального позбавлення волі та зобовязати останнього повернути позичені кошти.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію та апеляції потерпілих; потерпілих, які підтримали свої апеляції та апеляцію прокурора, засудженого та захисника, які заперечили проти апеляції прокурора та потерпілих. Підсудний в судових дебатах та останньому слові просив вирок суду відносно нього не змінювати, обіцяв кошти повернути.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно і правильно кваліфікував його дії за ст. 190 ч.2 КК України.

Разом з тим, призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу винного, який хоч і повністю визнав свою вину, щиро покаявся, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом дитинства по зору; характеризується позитивно та частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду ОСОБА_12 кошти в сумі 3000 грн., ОСОБА_11 2000 грн., проте вчинив злочин середньої тяжкості; в період 2009-2012 років ним не здійснювались дії щодо відвернення наслідків вчинених ним злочинів, і які б, відповідно вказували на щирість каяття; взагалі не відшкодував заподіяну шкоду чотирьом потерпілим на загальну суму 26400 грн., які настоюють на суворому покаранні, окрім цього 29 вересня 2011 року ОСОБА_1 звільнено від відбування покарарння на підставі Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року за аналогічні злочини, а тому помилково дійшов висновку про можливість його виправлення без призначення йому більш суворого покарання, і остаточно призначив мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Горохівського районного суду від 27.12.2012 року відносно ОСОБА_1 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку апеляційної інстанції у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону та необхідністю призначення більш суворого покарання.

Доводи в апеляції прокурора та потерпілих про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі задоволенню не підлягають з огляду на пом"якшуючі обставини, а також інші характеризуючі його дані, зокрема те, що підсудний раніше не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом дитинства по зору, позитивно характеризується по місцю проживання, повністю визнає свою вину, частково відшкодував збитки. При цьому в самій апеляції прокурора не міститься будь-яких належних обгрунтувань щодо необхідності призначення засудженому покарарння у виді позбавлення волі.

Таким чином апеляція прокурора та потерпілих підлягає до часткового задоволенню, у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання, особі засудженого внаслідок мякості.

Окрім цього, переглядаючи справу в порядку ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зайво кваліфікував дії ОСОБА_1 як заволодіння грошима шляхом обману по епізоду заволодіння коштами у потерпілого ОСОБА_12, оскільки як встановлено в апеляційній інстанції, підсудний заволодів коштами потерпілого шляхом зловживання довірою. Тому, кваліфікуючу ознаку « заволодіння коштами шляхом обману» по епізоду отримання коштів у потерпілого ОСОБА_12 слід виключити.

Окрім цього, суд першої інстанції невірно кваліфікував дії ОСОБА_1 як заволодіння грошовими коштами шляхом обману у потерпілого ОСОБА_11, оскільки як встановлено при перегляді справи в апеляційній інстанції підсудний з потерпілим перебували у дружніх взаємних стосунках, знали один одного. Тому, дії ОСОБА_1 по даному епізоду слід перекваліфікувати на "заволодіння коштами шляхом зловживання довірою".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.362,366,372,378,379 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів,

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь в суді першої інстанції та апеляції потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду від 27.12.2012 року відносно ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасувати та постановити новий.

Призначити ОСОБА_1 за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Виключити з обвинувачення по епізоду заволодіння коштами у потерпілого ОСОБА_12 кваліфікуючу ознаку «заволодіння коштами шляхом обману» як зайву.

Дії підсудного ОСОБА_1 по епізоду отримання коштів у ОСОБА_11 перекваліфікувати з "заволодіння коштами шляхом обману" на "заволодіння коштами шляхом зловживання довірою".

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги через апеляційний суд Волинської області протягом одного місяця з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий

Судді