АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1257/15-к Номер провадження 11-кп/786/621/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Снітин Лубенського району Полтавської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 23.04.2010 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.ч. 1, 2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. 29.05.2012 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців;

- 22.08.2014 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

засуджений:

-за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.263 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22.08.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в наступному.

02.04.2015 року, в денний час доби, ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , заволодів велосипедом „Україна, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 750, 00 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_8 , 02.04.2015 року, в денний час доби, правомірно перебуваючи у дачному кооперативі „Садовий, розташованого у с.Патлаївка Полтавського району Полтавської області, шляхом вільного доступу, з дачного будинку, що належить ОСОБА_10 , викрав металеву піч буржуйку, належну ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 290,00 грн.

Наприкінці березня 2015 року, в обідній час доби, ОСОБА_8 , знайшов на березі р.Ворскла в с.Патлаївка Полтавського району Полтавської області металевий кастет, який, згідно з висновком експерта №25 від 15.04.2015 року, є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом кастет. В подальшому, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі вказаний кастет, який 11.04.2015 року був вилучений у ОСОБА_8 під час огляду місця події на АЗС „Надія поблизу с.Гора Полтавського району Полтавської області.

В апеляційній скарзі захисника, поданої в інтересах обвинуваченого ставиться питання про скасування вироку суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження закрити за не встановленості достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримання.
Судом не враховано того, що в обвинуваченого був відсутній мотив та умисел на скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, а начебто викрадене ним майно, він продав на прохання його власників для придбання за виручені кошти спиртних напоїв. Обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України є безпідставним, оскільки кастет йому надали працівники міліції з підстав покращення показників роботи, а потім самі ж його і вилучили.
Відомостей про кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується та засуджений ОСОБА_8 , внесено до ЄРДР не було, а 28.04.2015 року обвинуваченого допитано в якості підозрюваного, хоча підозру було оголошено дещо пізніше після відкриття матеріалів кримінального провадження,
Водночас апелянт вказав, що протокол огляду від 10.04.2015 року та висновок експерта про визначення вартості викраденого майна є неналежними, оскільки слідчу дію, оформлену протоколом огляду, було проведено за відсутності та дозволу власника металобази та попереднього дозволу слідчого судді, в результаті якої було вилучено викрадені речі, які, на досудовому розслідуванні речовими доказами не визнано, а тому надаватись експерту на дослідження вони не могли.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, внесено до ЄРДР 12.04.2015 року, однак 11.04.2015 року слідством проведено слідчу дію, яку було оформлено як протокол огляду місця події, що суперечить положенням ст.214 КПК України. Окрім того, поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтвердили факту виклику ними працівників міліції, та вказали те, що огляд вилученого кастету проводився за їх відсутності.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок його м`якості та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.263 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України до покарання, визначеного за даним вироком, частково приєднати призначене за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22.08.2014 року за ч.2 ст.289 КК України та остаточно визначити покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, прокурор вказує на те, що при призначенні покарання судом не враховано того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, жодним чином не розкаявся у вчиненому, вини не визнав, продемонстрував зневажливе ставлення до правопорядку та в період випробування знову вчинив нові корисливі злочини.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, прокурора, який апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області не підтримав, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та прохав вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненого повторно, ч.2 ст.185 КК України в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та ч.2 ст.263 КК України - незаконному носінні холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні цих злочинів за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що вина його підзахисного не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів огляду від 10.04.2015 року, 11.04.2015 року, даними висновків товарознавчої експертизи та судової експертизи холодної зброї.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечуючи тієї обставини, що здав на металобазі по вул.Зіньківській в м.Полтаві на металобрухт, як велосипед «Україна» потерпілого ОСОБА_9 , так і металеву буржуйку, належну ОСОБА_11 , стверджував при цьому, що зазначене майно було ним продано на прохання його власників для придбання спиртних напоїв.

Допитані в ході судового слідства потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 категорично заперечили надання ними згоди на реалізацію ОСОБА_8 належного їм майна. Показання потерпілих щодо обставин за яких ОСОБА_8 саме протиправним шляхом заволодів належним їм майном, підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

За даними протоколу огляду металобази по вул.Зіньківській,52, в м.Полтаві, проведеного 10.04.2015 року, працівником металобази добровільно видано працівникам міліції велосипед «Україна» та металеву піч «Буржуйку», придбані ним у ОСОБА_8 .

За даними протоколу огляду від 11.04.2015 року, під час особистого огляду ОСОБА_8 за адміністрацією автозаправки «Надія», розташованої на 342 км. автошляху Київ-Харків, було виявлено металевий предмет, який за своїми зовнішніми ознаками може відноситись до кастету.

Відповідно даних висновку судової експертизи холодної зброї №25 від 15.04.2015 року, наданий на дослідження кастет, вилучений у ОСОБА_8 11.04.2015 р. на АЗС «Надія», є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом «кастет».

Допитані в ході судового слідства свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду показали, що в їх, як понятих, присутності ОСОБА_8 на пропозицію працівників міліції, добровільно, без будь-якого примусу видав працівникам міліції металевий кастет, який і був вилучений. При цьому свідки, всупереч стверджень обвинуваченого про те, що він разом з працівниками міліції, які й надали йому кастет, прибув на місце АЗС, показали, що цього ж дня, за годину до приїзду працівників міліції, на території АЗС бачили ОСОБА_8 , якого до вказаних подій раніше не знали, при цьому він запитував, як пройти в м.Полтаву.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, тому в цій частині апеляційна скарга захисника обвинуваченого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Безпідставними є ствердження сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами протокол огляду від 10.04.2015 року, з огляду на те, що огляд металобази по вул.Зіньківській в м.Полтаві було проведено без участі та дозволу власника металобази та попереднього дозволу слідчого судді або суду. Так, за змістом зазначеного протоколу, було оглянуто велосипед «Україна» та металеву піч «буржуйку», які були придбані працівником металобази у ОСОБА_8 для власних потреб та добровільно надані ним працівникам міліції для огляду. За таких обставин, підстави для визнання зазначеного протоколу огляду недопустимим доказом відсутні.

Не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом і висновку товарознавчої експертизи щодо визначення вартості майна, про що вказує апелянт, оскільки оцінка вартості речей визначена у відповідності до методик оцінки майна та відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта, як на порушення кримінального процесуального закону, на те, що до ЄРДР внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185, ч.1 ст.190 КК України, а ОСОБА_8 , за відсутності постанови слідчого про перекваліфікацію злочину, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України. Так, слідчим, за наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_8 28.04.2015 року повідомлено про підозру, письмовий зміст якої відповідає вимогам ст.277 КПК України. Положення статті 279 КПК України передбачають випадки та порядок повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри. З урахуванням наведеного, слідчий, за наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючою ознакою «повторно», і вручив письмове повідомлення про підозру.

Не є, на думку колегії, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що б вплинуло на висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допит ОСОБА_8 в якості підозрюваного 28.04.2015 року, що за часом, який підліковується в хвилинах, дещо передує оголошенню йому підозри. Так, відповідно до положень ч.4 ст.93 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Судом першої інстанції висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 обґрунтовані лише на показаннях потерпілих, свідків та самого обвинуваченого, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, відповідно, показання ОСОБА_8 , надані ним в якості підозрюваного 28.04.2015 року судом до уваги не приймалися.

За таких обставин апеляційна скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Безпідставною є і апеляційна скарга прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 вироком суду покарання.

Так, покарання обвинуваченому призначено із врахуванням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з дня отримання ним копії судового рішення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4