Справа № 365/839/15-к
Кримінальне провадження № 1-кп/355/4/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" травня 2016 р. Баришівський районний суд Київської області в складі :

головуючого : судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі : ОСОБА_6 ,

за участю прокурора : ОСОБА_7

потерпілої : ОСОБА_8

захисників : ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000117 від 08.05.2015 року за обвинуваченням :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва, громадянина України, освіта середня, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінальних правопорушень передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шандра Миронівського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, житель м. Миронівка, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що 06.05.2015 року приблизно о 22:00 годині, будучи об`єднані спільним злочинним умислом направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою прибули в район вул. Гродненська у м. Києві, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_13 та надавав послуги з пасажирських перевезень на власному автомобілі марки « HYUNDAI Н-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснили замовлення у останнього на пасажирське перевезення в Згурівський район Київської області.

06.05.2015 року, близько 24:00 години, прибувши на місце замовленої поїздки, а саме до водойми біля с. Вільне Згурівського району Київської області, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 доводячи свої злочинні дії до кінця, об`єднані попередньою змовою, нанесли не менше одного удару ногами та руками кожен по кистях лівої і правої кінцівок потерпілого ОСОБА_13 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на верхніх кінцівках. Коли потерпілий упав на землю та просив припинити їх дії, ОСОБА_12 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 130 від 24.07.2015 року, завдав ОСОБА_13 заздалегідь приготовленим ножем 15 проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та шиї, які супроводжувалися пошкодженнями легень та які ускладнилися розвитком малокрів`я, від чого наступила смерть потерпілого.

В свою чергу ОСОБА_11 знаходився неподалік, надавши при цьому ОСОБА_12 мовчазну згоду на закінчення умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_13 .

Переконавшись у настанні смерті потерпілого, з метою приховати свої злочинні дії, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перенесли труп ОСОБА_13 до водойми, що знаходилася неподалік місця вчинення вбивства та скинули його у воду.

Однак перед тим, як перенести тіло вбитого до водойми з метою приховання злочину, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, повторно, за попередньою змовою між собою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з кишень одягу потерпілого таємно викрали грошові кошти на загальну суму 2000 грн., якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Після умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне заволодіння його транспортним засобом - автомобілем марки « HYUNDAI Н-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, сіли до салону вказаного автомобіля та привівши двигун транспортного засобу в дію за допомогою ключа запалення, покинули місце вчинення злочину та направилися до м. Києва, де розпорядилися вказаним автомобілем на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ( п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України), незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ( ч.3 ст.289 КК України), таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб ( ч.2 ст.185 КК України ).

В підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в інкримінованих їм злочинних діяннях, обвинувачення посилається на :

-протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_12 , який у присутності свого захисника, повністю відтворив обстановку та обставини події, детально показавши механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_13 ножем, а також вказав, яким чином він та ОСОБА_11 переносили труп потерпілого від місця вбивства до водойми розташованої неподалік с. Вільне Згурівського району Київської області. При цьому, ОСОБА_12 зазначив, що безпосередню участь у вбивстві ОСОБА_13 приймав громадянин на ім`я ОСОБА_14 , який в подальшому був встановлений як ОСОБА_11 .

Крім цього, під час слідчого експерименту ОСОБА_12 вказав на водойму у с. Лукашах Баришівського району Київської області куди були викинуті знаряддя вбивства, мобільний телефон та ключі потерпілого та вказав на місце, де спалювались у вогні особисті речі ОСОБА_13 неподалік вищевказаної водойми.

-протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 , згідно з яким, останній у присутності захисника, повністю відтворив обстановку та обставини події, показавши місце де заподіювались тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , а також вказав місце куди було скинуто труп потерпілого ОСОБА_13 , а саме на водойму розташовану неподалік с. Вільне Згурівського району Київської області.

Також під час слідчого експерименту, ОСОБА_11 вказав на водойму у с. Лукашах Баришівського району Київської області, звідки було вилучено ніж - знаряддя вбивства ОСОБА_13 , а також особисті речі останнього - мобільний телефон, зв`язку ключів.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підозрюваному ОСОБА_12 від 13.05.2015 року згідно з яким останній, у присутності захисника, впізнав ОСОБА_11 як громадянина на ім`я ОСОБА_14 , з яким він разом вчинив вбивство ОСОБА_13 , поблизу водойми у с. Вільне Згурівського району Київської області.

- протокол пред`явлення підозрюваному ОСОБА_12 речей для впізнання від 18.09.2015 року, згідно з яким, останній, в присутності захисника, впізнав ножа виявленого та вилученого 03.06.2015 під час огляду водойми у с. Лукашах Баришівського району та вказав, що даним ножем він позбавив життя потерпілого ОСОБА_13

- протокол пред`явлення підозрюваному ОСОБА_11 речей для впізнання від 19.06.2015 року згідно з яким, останній, в присутності захисника, впізнав ножа виявленого та вилученого у ході огляду місця події 03.06.2015 року у водоймі у с. Лукашах Баришівського району Київської області, як такого, що він бачив біля тіла ОСОБА_13 після його вбивства та який ОСОБА_12 викинув у дану водойму.

Цей же ніж ОСОБА_11 впізнав і під час судового розгляду.

-протокол огляду місця події від 08.05.2015 року, яким зафіксовано виявлення у водоймі біля с. Вільне Згурівського району Київської області тіла ОСОБА_13 із колотими різаними ранами в області шиї та спини. Також було зафіксовано виявлення на полі, неподалік вказаної водойми тапок належний ОСОБА_13 та зафіксовано виявлення ґрунту просяклого рідиною темно-бурого кольору - крові людини та слід волочіння, що вів до ґрунтової дороги (в напрямку ставка).

-протокол огляду місця події від 11.05.2015 року, на території внутрішнього двору Радивилівського РВ УМВС України в Рівненській області, в ході проведення якого був оглянутий автомобіль « HYUNDAI Н-1 », д.н.з. НОМЕР_1 , та у ході огляду якого, у салоні автомобіля слідів біологічного походження виявлено не було.

Крім цього, вказаним протоколом зафіксовано участь у проведенні зазначеної слідчої дії ОСОБА_15 , якого працівники органів внутрішніх справ зупинили під час керування зазначеним автомобілем.

-протокол огляду місця події від 14.05.2015 року згідно з яким, неподалік водойми у с. Лукашах Баришівського району Київської області, на місці вказаному підозрюваним ОСОБА_12 під час слідчого експерименту як на місце де були спалені документи потерпілого ОСОБА_13 , зафіксовано виявлення попелу та згорілих решток, один з яких схожий на прямокутну картку.

-протокол огляду місця події від 03.06.2015 року, яким зафіксовано виявлення на дні водойми в с. Лукашах Баришівського району Київської області знаряддя вбивства ОСОБА_13 - ніж, а також особисті речі останнього - мобільний телефон « Fly В700 » (з сім-картками операторів мобільного зв`язку « Life » та «Київстар»), зв`язку ключів.

Актом виконання водолазних пошукових робіт від 03.06.2015 року, згідно з яким, під час робіт з підводного пошуку у водоймі с. Лукашах Баришівського району Київської області знайдено ніж, телефон « Fly В700 », ключі - 4шт., ключ від домофону.

-протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 12.09.2015 року, згідно з яким, остання впізнала тапки вилучені 08.05.2015 року неподалік с. Вільне Згурівського району Київської області, як такі, що належали її чоловіку ОСОБА_13

-протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 12.09.2015 року, згідно з яким, остання впізнала мобільний телефон « Fly В700 », виявлений та вилучений 03.06.2015 року під час огляду водойми у с. Лукашах Баришівського району Київської області, як такий, що належав її чоловіку ОСОБА_13

-протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 12.09.2015 року, згідно з яким, остання впізнала зв`язку ключів, виявлену та вилучену 03.06.2015 року під час огляду водойми у с. Лукашах Баришівського району Київської області, як таку, що належали її чоловіку ОСОБА_13 .

Вказані речі ОСОБА_8 впізнала і під час їх огляду у ході судового розгляду.

Зв`язку ключів під час судового розгляду впізнав і обвинувачений ОСОБА_12 та пояснив, що викинув їх у водойму у с. Лукашах Баришівського району Київської області, що спростовує його покази, дані ним в ході проведеного слідчого експерименту та підтверджує правдивість показів останнього в ході судового розгляду справи .

-рапорт ст. ІДПС взводу ДПС з обслуговування стаціонарного посту №1 роти ДПС ДАІ при УМВС України в Рівненській області ОСОБА_16 від 11.05.2015 року, згідно з яким, 11.05.2015 року в 13:56 год. на стаціонарному посту № 1 а/д « Київ-Чоп » 434 км. відбулось спрацювання системи відеоконтроль « Рубіж » по коду - 7, номерний знак НОМЕР_1 . Дані номерні знаки належать автомобілю « HYUNDAI Н-1», належному ОСОБА_13 . Даним автомобілем керував ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В автомобілі також перебував громадянин ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На стаціонарний пост була викликана група з Радивилівського РВ УМВС України в Рівненській області.

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 13.05.2015 року, згідно з яким, останній впізнав ОСОБА_11 як чоловіка, якого бачив разом з ОСОБА_18 та якого звати ОСОБА_14 . 07.05.2015 року вони були разом на автомобілі марки «HYUNDAI Н-1» , синього кольору.

-висновок експерта № 130 від 24.07.2015 року згідно з яким, при судово-медичному

дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: 15 колото-різаних ран на лівій бічній поверхні шиї та спини, які переходять у раньові канали (дванадцять з них закінчуються у м`яких тканинах шиї і мають найбільшу глубину до 2 см.; від рани № 1 йде раньовий канал, який доходить до хребта та пошкоджує зв`язків апарат між 2 та 3-м шийними хребцями та перелом бокового відростку з лівої сторони 3-го шийного хребця; від рани № 2 йде раньовий канал, який проникає у ліву плевральну порожнину по ходу, пошкоджуючи межреберні м`язи та ліву легеню; від рани № 3 йде раньовий канал, який проникає у праву плевральну порожнину по ходу пошкоджуючи міжреберні м`язи, ребро та праву легеню), синців на верхніх кінцівках.

Раньові канали йдуть у напрямку ззаду наперед, зліва направо та трохи зверху вниз з крововиливами по ходу них.

Смерть ОСОБА_13 наступила від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та шиї, які супроводжувалися пошкодженнями легень та які ускладнилися розвитком малокрів`я.

Колото-різані поранення грудної клітини та шиї виникли незадовго до настання смерті від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3-х мм. та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 28 мм. плюс мінус 5 мм. Виявлені ушкодження оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті.

Синці на верхніх кінцівках прижиттєві, виникли не задовго до настання смерті від дії тупого предмету (тів), або при ударі об такий (і), та відносяться до категорії легких.

-висновок експерта № 90-мк від 31.07.2015 року згідно з яким, при судово медичному криміналістичному дослідженні трьох клаптів шкіри з трупа ОСОБА_13 , встановлено: на клапті шкіри з раною № 1 виявлено одне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм. та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 28 плюс-мінус 5мм.

На клапті шкіри з раною № 2 виявлено одне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм. та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 26 плюс-мінус 5 мм.

На клапті шкіри з раною № 3 виявлено одне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм. та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 26 плюс-мінус 5 мм.

Можливість виникнення виявлених пошкоджень від дій одного предмету не виключається.

Виникнення виявлених пошкоджень на клаптях шкіри з ранами № 1 та № 3 від дій наданого на дослідження ножа № 1 не виключається.

-висновок експерта № 225 від 10.08.2015 року згідно з яким, кров потерпілого ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемагглютиніном анти-В. В змиві з обличчя потерпілого ОСОБА_13 виявлена кров людини. При визначенні групової приналежності крові в змиві встановлена група крові А з ізогемагглютиніном анти-В. Відповідно дана кров може походити від потерпілого ОСОБА_13

-протокол пред`явлення трупа для впізнання від 09.05.2015 року згідно з яким, ОСОБА_8 впізнала у трупі невідомого чоловіка виявленого 08.05.2015 року неподалік с. Вільне Згурівського району Київської області свого чоловіка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

-протокол огляду належного ОСОБА_12 мобільного телефону « NOKIA 206» від 19.06.2015 року згідно з яким встановлено, що в меню «Імена» маються контакти «Вадик» № НОМЕР_2 , «Вадик лайф» № НОМЕР_3 .

-висновок експерта ( судової автотоварозначої експертизи ) № 5-04/79 від 04.09.2015 року згідно з яким, ринкова вартість станом на 06.05.2015, аналогічного автомобіля «HYUNDAI Н-1», могла становити 141218,76 грн.

-висновок судово-психіатричного експерта № 255 від 20.05.2015 , згідно з яким, ОСОБА_12 страждає та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на психопатію. ОСОБА_12 під час інкримінованих йому дій міг та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_12 під час скоєння інкримінованих дій не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. Застосування примусових медичних заходів він не потребує. ОСОБА_12 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту не перебував. ОСОБА_12 не притаманна схильність до фантазування. Він схильний до нещирості, ухильності, до захисту вибраної захисної позиції.

-висновок судово-психіатричного експерта № 254 від 20.05.2015, згідно з яким, ОСОБА_11 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. ОСОБА_11 під час скоєння інкримінованих йому дій міг та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових медичних заходів він не потребує. ОСОБА_11 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту не перебував. ОСОБА_11 не притаманна схильність до фантазування. Він схильний до нещирості, ухильності, до захисту вибраної захисної позиції.

На підтвердження винності обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 прокурор також посилається на речові докази, які були виявлені та вилучені в ході проведення досудового розслідування : ґрунт просяклий рідиною темно-бурого-кольору, змиви, зразки крові ОСОБА_13 , тапки ( вилучені під час ОМП 08.05.2015 року неподалік с. Вільне), згорілі рештки документів, вилучені під час ОМП 14.05.2015 року), мобільний телефон, зв`язка ключів, ніж (вилучені 03.06.2015 року під час огляду водойми у с. Лукашах Баришівського району Київської області ), оптичний носій із аналізом проведеним УОТЗ ГУ МВС України в Київській області, оптичні носії із фото - та відеозйомками ОМП неподалік с. Вільне від 08.05.2015 року, відеозаписами слідчих експериментів з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , автомобіль марки «HYUNDAI Н-1» , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експерта № 5-04/79 від 04.09.2015 року ринкова вартість станом на 06.05.2015 року аналогічного автомобіля «HYUNDAI Н-1» могла становити 141218.76 грн.

Допитавши в судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , потерпілу ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту суд, керуючись принципом верховенства права, задекларованому у ст. 8 Конституції України прийшов до висновку про винність ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та недоведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих діянь, передбачених п.п.6,12 ст.115, ч.2 ст.185 КК України.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення право на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, який оцінює докази по своєму внутрішньому переконанню, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності. Ніякі докази наперед встановленої сили для суду не мають. Таке ж положення закріплене і у ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який не може ґрунтуватися на припущеннях та постановляється тільки за умови, якщо в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину доведена. Усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в частині обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ст.115, ч.2 ст.185 КК України не визнав та виходячи з власної позиції подій дав наступні показання.

Працюючи в сфері надання послуг населенню по їх перевезенню, ОСОБА_11 часто заїжджав на мийку автомобілів по вул. Алма-Атинська, де на початку 2015 року познайомився із ОСОБА_12 , який там працював та з яким підтримував приятельські відносини.

06.05.2015 року близько 20-ї год. ОСОБА_11 за пропозицією ОСОБА_12 зустрівся з ним на станції метро « Гідропарк», де в ході розмови, останній запропонував йому підзаробити грошей, перегнавши із селища Згурівка Київської області автомобіль у м. Київ. При цьому що це за автомобіль та його походження, між ними не обговорювалося. На вказану пропозицію ОСОБА_11 погодився та приблизно о 22 год. 15 хв. вони зустрілися на вул. Гродненській та разом із ОСОБА_27 поїхали до ст. « Чернігівська», куди хвилин за 5-7 під`їхав автомобіль марки « HYUNDAI Н-1», синього кольору, за кермом якого перебував незнайомий для нього чоловік.

В автомобілі ОСОБА_28 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_11 сів позаду і вони всі, за вказівкою ОСОБА_29 поїхали по Броварському проспекту та далі, по Прилуцькій автодорозі, в сторону Баришівського та Згурівського районів. Доїхавши до с. Ярешок Баришівського району, за вказівкою ОСОБА_29 вони звернули вліво та поїхали в сторону с. Мала Березанка, де за селом Вільне, водій за вказівкою ОСОБА_30 звернув на дамбу між ставками та розвернув транспортний засіб. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_12 жестом показав ОСОБА_31 залишити автомобіль в зв`язку з чим, останній вийшов з автомобіля та пішов справляти природні потреби. Під час справляння природних потреб, ОСОБА_11 почув крики про допомогу, а тому, помивши у водоймі руки, побіг у сторону автомобіля, звідки лунали крики. Коли він підбіг, то побачив, що водій автомобіля лежав на землі, не подаючи ознак життя, а ОСОБА_28 , обшукував його кишені звідки дістав закривавлені ключі від автомобіля та документи. Діставши вказані речі, в грубій формі запропонував ОСОБА_11 допомогти віднести тіло до водойми, але отримавши відмову, з погрозою фізичної розправи віддав йому ключі та документи від автомобіля та наказав, щоб ОСОБА_11 сів за кермо та чекав, поки він не позбавиться тіла вбитого ним чоловіка.

Повернувшись, ОСОБА_12 знову з погрозою фізичної розправи наказав ОСОБА_11 їхати з місця події в сторону м. Києва. Проїжджаючи повз с. Лукаші, що територіально підпорядковане Баришівському району, біля сільської водойми ОСОБА_28 попросив зупинитися, щоб помити закривавлені руки та позбутися непотрібних речей. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_32 намагаючись заспокоїтися, закурив цигарку, а ОСОБА_28 , взявши із автомобіля два мобільні телефони потерпілого, ножа, яким він наносив удари та ще якість речі, пішов у сторону водойми, куди викинув телефони і ніж, а паперові документи спалив неподалік.

Сівши до автомобіля, вони направилися до м. Києва, де не доїжджаючи за 5 км. до с. Зазимя Броварського району, ОСОБА_28 ввімкнув свій мобільний телефон та почав телефонувати своїй людині, яка мала забрати у них викрадений автомобіль. Оскільки абонент на дзвінки не відповідав, то ОСОБА_28 був сильно знервований. Біля с. Троєщина на його телефон поступив дзвінок і в ході розмови, ОСОБА_32 зрозумів, що це була саме та людина, до якої ОСОБА_28 щойно телефонував та якій повідомив, що вони їдуть із товаром та домовилися про зустріч.

Зустрівшись на вул. генерала Вітрука із невідомим чоловіком, який назвався ОСОБА_33 , показали йому викрадений автомобіль і останній дав їм 1000 грн., 400 грн. із яких, ОСОБА_28 віддав ОСОБА_31 при цьому попередивши, щоб той не додумався повідомляти про скоєне в правоохоронні органи та також наголосив, що за ОСОБА_34 будуть стежити його люди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 не визнає, оскільки ніякого відношення до вбивства її чоловіка він не має, а автомобіль, яким вони разом із ОСОБА_27 заволоділи повернений потерпілій.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованих йому злочинних діяннях визнав повністю та підтвердив ті фактичні обставини, про які розповів у своїх вільних поясненнях ОСОБА_32 наполягаючи на тому, що покази, які він давав на досудовому слідстві під час слідчого експерименту, були направлені на те, щоб уникнути відповідальності за скоєне та оговорити ОСОБА_35 .

Стверджує, що вбивство ОСОБА_13 він скоїв одноособово, про свої наміри на вказаний злочин з метою заволодіння транспортним засобом потерпілого із ОСОБА_11 не обговорювали і в свої плани останнього не посвящав.

Окрім того пояснив, що на скоєння тяжких злочинів, його спонукало фінансове становище в якому він опинився в зв`язку із грошовими зобов`язаннями перед ОСОБА_36 , який має певні стосунки із кримінальним контингентом та який погрожував йому фізичною розправою в разі неповернення боргу. Саме ОСОБА_37 був замовником на викрадений автомобіль.

Ніж яким він наносив удари покійному ОСОБА_13 з метою позбавлення останнього життя, він знайшов на мийці де працював та постійно носив при собі.

Вважає, що своїми злочинними діями він заподіяв потерпілій ОСОБА_8 як матеріальну так і моральну шкоду, а тому, проти задоволення цивільного позову останньої в частині відшкодування матеріальних збитків не заперечує.

При вирішенні питання розміру моральної шкоди, покладається на розсуд суду вважаючи, що в позовній заяві даний розмір є необгрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_13 працював водієм у «Експрес-таксі». 06.05.2015 року приблизно в 21.20 год. він поїхав на роботу на мікроавтобусі «HYUNDAI Н-1», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору. Зранку 07.05.2015 року чоловік додому не приїхав, а тому, вона почала телефонувати йому на мобільні телефони, але вони були відключені. Вона також почала розшукувати чоловіка через знайомих, але вони не володіли інформацією щодо його місцезнаходження. Телефонувала вона і на роботу, однак там сказали, що самі його розшукують. Оскільки її пошуки ніякого результату не дали, 09.05.2015 року вона звернулась до Дніпровського РВ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про зникнення чоловіка. В подальшому вона впізнала у трупі невідомого чоловіка, виявленого на території Згурівського району Київської області свого чоловіка ОСОБА_13 . Свої особисті документи - паспорт, посвідчення водія, документи на авто чоловік завжди носив із собою. В період часу з 21.00 до 22.00 год. 06.05.2015 від представника «Експрес-таксі» на ім`я ОСОБА_38 отримав заробітну плату в розмірі 2 тис. грн. Крім цього, у нього було приблизно 1 тис. грн. власних коштів. На момент зникнення у нього були телефони « ОСОБА_39 » (кнопочний) та «Lenovo» (сенсорний). В автомобілі також були ковдра оранжевого кольору, вудки для риболовлі.

Цивільний позов про солідарне відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди із обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_40 підтримує в повному обсязі.

Допитані в судовому засіданні кожен окремо свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 дали показання, аналогічні показанням, які дала потерпіла ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що був знайомий із покійним ОСОБА_13 оскільки вони разом працювали в «Експрес-таксі» та були напарниками. Напередодні зникнення, ОСОБА_41 отримав заробітну плату, яка в середньому становила 2000 грн. Окрім того, у вільний від роботи час, ОСОБА_13 надавав послуги перевезення і на власному автомобілі «HYUNDAI Н-1», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору.

Крім цього, ОСОБА_21 показав, що абоненту можна додзвонитися на телефон в той час, коли включена програма «Мобіл-таксі», дзвінок можна побачити. Випадків, коли програма включена і не можна додзвонитися не було.

Свідок ОСОБА_22 показав, що працює механіком в службі таксі «Авто-Експрес». В цій службі таксі працював ОСОБА_13 , який 06.05.2015 року, тобто до свого зникнення, отримав грошові кошти в розмірі приблизно 2-3 тис. грн., яка була видана готівкою.

07.05.2015 року ОСОБА_42 на роботу не вийшов, а тому, ОСОБА_43 почав йому телефонувати, однак телефон останнього був відключений.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що 08.05.2015 року приблизно о 7-й годині ранку він випливши на надувному човні на водойму, яка знаходиться за с. Вільне Згурівського району Київської області поблизу греблі побачив у воді чоловіка без ознак життя.

Свідок ОСОБА_24 , який працював на посаді інспектора ДПС в Рівненській області та був допитаний судом в режимі відеоконференції пояснив, що 11.05.2015 року на стаціонарному посту №1 роти ДПС ДАІ при УМВС України в Рівненській області було спрацювання системи «Рубіж» по коду № 7 орієнтування на автомобіль «HYUNDAI Н-1 », синього кольору, який було зупинено про що був повідомлений черговий УДАІ та викликано слідчо-оперативну групу Радивилівського РВ УМВС в Рівненській області. В подальшому йому стало відомо, що автомобіль був викрадений, а власник вбитий.

Свідок ОСОБА_26 , який працював на посаді заступника начальника СВ Радивилівського РВ УМВС в Рівненській області та був допитаний судом в режимі відеоконференції показав, що 11.05.2015 року він перебував в складі слідчо-оперативної групи Радивилівського РВ УМВС в Рівненській області. В цей же день на стаціонарному посту № 1 а/д «Київ-Чоп» було затримано автомобіль «HYUNDAI Н-1» синього кольору, типу бус. Згодом з`ясувалось, що цей автомобіль проходить по факту умисного вбивства людини і він проводив огляд вказаного автомобіля. До огляду залучались поняті та спеціалісти НДЕКЦ при УМВС в Рівненській області. Під час огляду автомобіля слідів біологічного походження виявлено не було. На час затримання працівниками ДАІ в автомобілі перебувало 2 чоловіки, один з них представився ОСОБА_15 , який повідомив, що зазначений автомобіль він купив. При огляді ОСОБА_15 було виявлено речовину, яка в подальшому виявилась амфетаміном.

Свідок ОСОБА_25 , який приймав участь як понятий під час огляду 11.05.2015 року автомобіля «HYUNDAI Н-1», д.н.з. НОМЕР_1 , в режимі відеоконференції підтвердив покази свідка ОСОБА_26 про те, що під час огляду зазначеного автомобіля слідів біологічного походження виявлено не було. Також показав, що у автомобілі було 2 осіб, однак під час огляду, був присутній лише один з них.

Відповідно до ст.ст. 370, 373 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В ході судового слідства, судом були досліджені та оцінені в сукупності докази, які були надані стороною обвинувачення в підтвердження своєї позиції щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та кваліфікація їх дій за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь підсудного.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності встановив, що під час судового провадження не отримано та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про скоєння кримінальних правопорушень передбачених п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України обвинуваченим ОСОБА_44 .

Відповідно до ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_45 ніколи не визнавав вчинення ним злочинів передбачених п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України наполягаючи, що ніяких домовленостей із ОСОБА_12 на вбивство ОСОБА_13 з метою заволодіння його транспортним засобом, не було. Стверджував, що дійсно між ним з одного боку та ОСОБА_12 з іншого, була досягнута домовленість про те, що він має перегнати із селища Згурівка Київської області в м. Київ автомобіль за певну винагороду. При цьому, що це за автомобіль та його походження, між ними ніколи не обговорювалося.

Дане твердження ОСОБА_40 підтвердив в судовому засіданні при своїх вільних показах і обвинувачений ОСОБА_12 .

В судовому засіданні сторона обвинувачення як на доказ винуватості ОСОБА_40 в інкримінованих злочинних діяннях посилається на результати слідчих екпериментів з обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_46 які як на думку прокурора в деталях узгоджуються з даними отриманими в ході огляду місця події від 08.05.2015 року.

Однак, в ході судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_12 зробив заяву про те, що в ході проведення слідчого експерименту 14.05.2015 року, він був не щирим та давав неправдиві покази, намагаючись вигородити себе та покласти всю відповідальність на ОСОБА_11 .

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, суд не може прийняти даний доказ як такий, що підтверджує винність обвинуваченого ОСОБА_11 .

За таких же обставин, не приймається як доказ винності ОСОБА_11 і протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підозрюваному ОСОБА_12 від 13.05.2015 року згідно з яким останній, у присутності захисника, впізнав ОСОБА_11 як громадянина на ім`я ОСОБА_14 , з яким він разом вчинив вбивство ОСОБА_13 , поблизу водойми у с. Вільне Згурівського району Київської області.

Аналізуючи в судовому засіданні висновок експерта № 130 від 24.07.2015 року який стверджує, що знаряддям заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 є одностороннє-гострий колюче-ріжучий предмет типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм. та лезо, тобто ніж, який був знайдений у водоймі с. Лукашах Баришівського району. Таким чином суд приходить до переконання, що вилучений за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_11 ніж, який той придбав 06.05.2015 року напередодні ввечері перед поїздкою у Згурівський район, ніякого відношення до вбивства ОСОБА_13 , не має.

За клопотанням сторони обвинувачення, в судовому засіданні були допитані ряд свідків заслухавши яких суд вважає, що їхні покази, як під час досудового слідства так і в ході судового розгляду не містять в собі тих фактичних даних, які б свідчили про беззаперечні докази винності обвинуваченого ОСОБА_40 в злочинних діяннях.

Обгрунтовуючи свою позицію щодо участі ОСОБА_40 у вбивстві ОСОБА_13 прокурор ставить під сумнів його покази про те, що ОСОБА_12 самостійно відтягнув труп ОСОБА_13 до водойми де скинув його у воду. Вважає такі покази ОСОБА_40 малоймовірними, оскільки на дорозі, що веде від поля до водойми під час огляду місця події слідів волочіння виявлено не було.

Ставить прокурор під сумнів також покази ОСОБА_11 про те, що труп ОСОБА_13 у водоймі він бачив ніби-то тільки тоді, коли перебував за кермом викраденого автомобіля. Оскільки вбивство ОСОБА_13 та подальше заволодіння його автомобілем відбулося в нічний час, то прокурор вважає, що побачити труп потерпілого у водоймі, до якої з місця скидання трупа веде крутий схил, не будучи учасником цих дій, є малоймовірним.

Як стверджує обвинувачення, винність ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується протоколом впізнання ножа, яким було вчинено вбивство де останній беззаперечно впізнав ніж і деталях його описав. На думку прокурора, цей факт не узгоджується з його показами про те, що ніж він бачив лише біля трупа та після того, як ОСОБА_12 поклав вказаний ніж на порозі автомобіля. Враховуючи нічний час доби, ці покази (детальний опис ножа) прокурор вважає вкрай сумнівними.

Оскільки на досудовому розслідуванні, а згодом і в ході судового розгляду покази ОСОБА_11 , які прокурором поставлені під сумнів останнім не спростовані, то суд вважає їх достовірними, оскільки усі сумніви відносно доведеності вини, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Окрім того, аналіз вищенаведених експертиз однозначно стверджує, що знаряддям заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 є одностороннє-гострий колюче-ріжучий предмет типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм. та лезо, тобто ніж, який був знайдений у водоймі с. Лукашах Баришівського району в зв`язку з чим, вилучений за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_11 ніж, який той придбав 06.05.2015 року напередодні ввечері перед поїздкою у Згурівський район, ніякого відношення до вбивства ОСОБА_13 , не має.

Безпідставними на думку суду є твердження обвинувачення про те, що ОСОБА_11 мав реальну можливість покинути на автомобілі місце вчинення злочину, зокрема, коли ОСОБА_12 відносив труп до водойми.

Суд вважає, що дані посилання прокурора, які він виклав в обгрунтування своєї позиції винності ОСОБА_11 у вчиненні вбивства ОСОБА_13 є нічим іншим як чисто суб`єктивна думка самого прокурора.

Оцінка приведених в судовому засіданні доказів переконують суд, що стороною обвинувачення не надано жодного допустимого доказу, які б підтверджували участь обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб та таємне викрадення його майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а обвинувачений ОСОБА_12 дав показання, що вбивство ОСОБА_13 за обставин встановлених в ході судового розгляду справи він скоїв сам без участі ОСОБА_11 , то останній підлягає виправданню за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Разом з тим, системний аналіз наведених доказів переконливо свідчить про винність ОСОБА_11 в незаконному заволодінні транспортним засобом ОСОБА_13 автомобілем «HYUNDAI Н-1» , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, об`єктивною стороною кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним заволодінням транспортного засобу є активні дії, пов`язані з незаконним заволодінням транспортним засобом.

Під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі.

За особливостями конструкції склад злочину, передбачений ст.289 КК України, є матеріальним і вважається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксирування.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується лише умисною формою вини у вигляді прямого умислу. При незаконному заволодінні транспортним засобом винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння та бажає його вчинити.

В ході судового розгляду даної справи судом було встановлено, що здійснивши вбивство ОСОБА_13 та позбувшись тіла шляхом скидання його у водойму, ОСОБА_12 з погрозою фізичної розправи наказав ОСОБА_11 сісти за кермо автомобіля «HYUNDAI Н-1» , синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та їхати з місця події в сторону м. Києва. При цьому, ОСОБА_11 виконавши наказ ОСОБА_12 направився на викраденому автомобілі до м. Києва де на вул. генерала Вітрука, передали його невідомому чоловіку.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не доведено факту попередньої змови ОСОБА_11 із обвинуваченим ОСОБА_12 на заволодіння транспортним засобом марки «HYUNDAI Н-1» , який належав потерпілому ОСОБА_13 із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, то дії ОСОБА_11 суд перекваліфіковує із ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289 КК України із кваліфікуючою ознакою повторність, оскільки останній, вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.186 КК України.

Разом з тим, після дослідження в судовому засіданні представлених обвинуваченням доказів та давши їм свою правову оцінку, приймаючи до увагу покази обвинуваченого ОСОБА_12 , якими він підтвердив безпосередню свою участь у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_47 із корисливих мотивів, в незаконному заволодінні його транспортним засобом вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та таємне викрадення його майна, вчинене повторно суд вважає, що винність останнього повністю доведена.

Однак, враховуючи ту обставину, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження не знайшло свого підтвердження винність ОСОБА_11 в навмисному вбивстві ОСОБА_13 , то суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення пред`явленого ОСОБА_12 таку кваліфікуючу ознаку як вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за п.6 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів.

З цих самих підстав, підлягає виключенню із обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, така кваліфікуюча ознака як скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб.

Також підлягає виключення із обвинувачення пред`явленого ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України таку кваліфікуючу ознаку як вчинене за попередньою змовою.

Таким чином, сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, що винність обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_47 , в незаконному заволодінні його транспортним засобом автомобіля «HYUNDAI Н-1» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та таємне викрадення його майна, вчинене повторно, доведеною та кваліфікує його дії за пунктом 6 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності останній раз вироком Миронівського районного суду Київської області від 02.03.2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 304 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі ( на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2013 року, 25.10.2013 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутою частиною строку 1 рік 7 місяців 6 днів). По місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 передбачених ст.66 КК України в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , передбаченою ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2013 року, 05.04.2013 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутою частиною строку 1 рік 2 місяці 13 днів). По місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_11 не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.65 КК України відповідно до якої засудженому має бути призначено покарання необхідне і достатнє для його виправлення та перевиховання і попередження нових злочинів суд вважає, що покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повинно бути пов`язане з реальним позбавленням волі в межах санкцій статей, винність у вчиненні яких визнана доведеною.

Вирішуючи питання цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_8 про солідарне стягнення із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 536 930 грн. майнової та 1 000 000 грн. моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведених підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як встановлено при розгляді цивільного позову на поховання ОСОБА_13 потерпіла ОСОБА_8 здійснила витрати в розмірі 33530 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які підлягають до повного задоволення.

Окрім того встановлено, що при скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, маючи прямий умисел на викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, обвинувачений ОСОБА_12 забрав особисті речі ОСОБА_48 , серед яких були грошові кошти в загальній сумі 3400 грн.

Враховуючи вимоги ст. 1177, 1201 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути загальну суму в розмірі 36 930 грн. із обвинуваченого ОСОБА_12 як з особи, яка вчинила вбивство ОСОБА_13 .

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди суд виходить з наступного.

Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зокрема і у зв`язку з вчиненням злочину щодо життя та здоров`я особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України). У цьому зв`язку суд зважає на те, що факт протиправної поведінки відповідача - обвинуваченого по справі ОСОБА_12 є встановленим судом та не заперечується самим обвинуваченим.

Враховуючи те, що обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту.

Виходячи із зазначених норм Конституції України та Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок спричинених тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи характер, обсяг та ступінь моральних страждань заподіяних позивачу, наслідки таких протиправних дій, які призвели до глибоких та тривалих моральних страждань потерпілого, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн.

В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити в зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог.

Вирішуючи долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України, приймаючи до увагу клопотання потерпілої суд вважає за необхідне повернути потерпілій речові докази, які належали ОСОБА_13 , а саме:

-телефон мобільний « Flay»;

-ключі в кількості 3 шт;

-ключ від домофону ;

-тапки чоловічі темно-коричневого кольору;

-одяг чоловічий ( олімпійка чорного кольору з капюшоном, штани темного кольору);

-сорочка ( теніска) на гудзиках з коротким рукавом темного кольору,

Процесуальні витрати по справі за проведення :

-судово-дактилоскопічної експертизи ( висновок експерта № 3-02/654 від 18.05.2015 ) 307 грн.20 коп.;

-судово-хімічної експертизи ( висновок експерта № 2-02/842 від 05.08.2015 року) 461грн.65 коп.;

-судової-товарознавчої експертизи ( висновок експерта № 5-04/79 від 04.09.2015 року) 368 грн.28 коп;

-судової експертизи холодної зброї ( висновок експерта № 13 від 22.09. 2015 року)- 393 грн.12 коп.;

-судово-трасологічної експертизи ( висновок експерта № 3-01/1050 від 22.09.2015 року ) 460 грн.80 коп.

стягненню з обвинувачених не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України проведення експертизи здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд
З а с у д и в :
ОСОБА_11 виправдати за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України в зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованих йому злочинних діяннях.

Визнати ОСОБА_11 винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і за цим законом призначити покарання 7 ( сім ) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_11 залишити попередній і до вступу вироку в законну силу утримувати засудженого в Київському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_11 рахувати з 15 травня 2015 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_11 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 15.05.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_12 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:

-за п.6 ч.2 ст. 115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;

-за ч.3 ст. 289 КК України дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;

-за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_12 рахувати з 13 травня 2015 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_12 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 15.05.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: телефон мобільний « Flay»; ключі в кількості 3 шт; ключ від домофону ; тапки чоловічі темно-коричневого кольору; одяг чоловічий ( олімпійка чорного кольору з капюшоном, штани темного кольору); сорочка ( теніска) на гудзиках з коротким рукавом темного кольору, які належали ОСОБА_13 повернути потерпілій.

Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд, а засудженими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуючий суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1

суддя: ОСОБА_2
присяжні : ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5