АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11-кп/796/1191/2016 Головуючий в І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0003134 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003134 від 21.07.2015 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав на відсутність в обвинувальному акті формулювання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, лише зазначення фактичних обставин, які встановлені за результатами досудового розслідування слідчим та вказівки на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено прізвища осіб, з якими ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, проте, обвинувальний акт не містить даних про доведеність їх вини, встановленої обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, що порушує вимоги ст. 17 КПК України і є недопустимим.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду скасувати та повернути обвинувальний акт в той же суд для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить висунутого ОСОБА_9 формулювання обвинувачення, оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст. 291 КПК України наявний у ньому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням місця та часу його вчинення і є одночасно формулюванням обвинувачення ОСОБА_9 .

Також обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю, а тому спосіб відображення формулювання обвинувачення ніяким чином не може перешкодити швидкому, повному та неупередженому розгляду справи.

Крім того, вказує, що в порушення вимог ч.2 ст. 314 КПК України, підготовче засідання було проведено у відсутність представника потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 , який проти неї заперечив, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч.3 ст.314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору зі стадії підготовчого судового засідання у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, як правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 не містить формулювання обвинувачення, а тільки зазначення фактичних обставин та у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що не відповідає вимогам Закону.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту ч.2 ст. 291 КПК України.

Оскільки обвинувальний акт повертається прокурору, довід апеляційної скарги про порушення ч.2 ст. 314 КПК України через відсутність в підготовчому судовому засіданні потерпілого, є передчасним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з боку суду є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні має бути залишена без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003134 від 21.07.2015 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4