Справа № 283/2174/15-к
Провадження №1-кп/283/17/2016
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
26 квітня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника Моторного (транспортного) страхового бюро

України ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красногірка Попільнянського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, з вищою освітою, одруженого, несудимого,

за частиною 1 статті 286 КК України,-
встановив:

ОСОБА_4 28.10.2014 року близько 09 години, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в сторону залізничного вокзалу по вул. Грушевського м. Малина Житомирської області. Під час руху ОСОБА_4 при появі потерпілої ОСОБА_6 , яка почала перетинати автодорогу по нерегульованому пішохідному переходу, порушуючи пункти 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку обвинувачений об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди; а також наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала потерпіла, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу ОСОБА_6 , для якої була створена небезпека.

Внаслідок цього ОСОБА_4 на вищевказаному автомобілі наїхав на потерпілу ОСОБА_6 , яка в результаті наїзду отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів дна вертлюгової западини зліва з центральним вивихом стегнової кістки і переломом лівої сідничної кістки, закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в ділянці середньої третини, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що він 28 жовтня 2014 року близько 09 години ранку їхав з дому на дачу. Попереду нього їхав автобус «ЛУАЗ», а попереду автобуса «ЛУАЗ» їхав автобус «Богдан». Біля органу ДРАЦСу автобус «ЛУАЗ» включив лівий поворот і почав повертати на зупинку до магазину «Фуршет». В цей час з правої сторони дороги стояв автобус «Ікарус», який не давав змоги об?їхати автобус «ЛУАЗ», а тому обвинувачений повільно їхав за ним по лівій смузі руху зі швидкістю, яка не перевищувала 30 км/год. Після цього подивився на пішохідний перехід. На ньому нікого не було, крім автобуса «Богдана», який поїхав на зупинку. Перед пішохідним переходом автобус «ЛУАЗ» почав повертати до магазину «Фуршет» та призупинився, бо пропускав автомобіль таксі. Обвинувачений об`їхав цей автобус та почав наближатись до пішохідного переходу, але пішохода там не було. Коли під`їхав безпосередньо до пішохідного переходу, то побачив на ньому потерпілу. В цей момент вона розташовувалась по відношенню до автомобіля лівим боком та знаходилася на відстані 2-2,5 метра від нього. У зв?язку з цим ОСОБА_4 різко натиснув на гальма, але зіткнення з потерпілою уникнути не вдалося.

Обвинувачений вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді він не винен, оскільки транспортні засоби, які рухались поруч з ним, не давали йому в повній мірі бачити все, що відбувається на пішохідному переході та контролювати обстановку. Також вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді винна потерпіла, яка зненацька опинилась на пішохідному переході, але пояснити як саме ОСОБА_6 перетинала проїзну частину по пішохідному переходу не зміг, оскільки її не бачив.

Крім того обвинувачений пояснив, що під час лікування він надав потерпілій допомогу в розмірі 5500 гривень.

Не дивлячись на це, вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами, а саме:

- Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що вона працює на другому поверсі магазину «Фуршет» в м. Малині Житомирської області, а тому 28 жовтня 2014 року близько 9 години йшла на роботу. Вийшовши на вул. Ковальчука м. Малина, пішла до автобусної зупинки, яка знаходиться через дорогу від магазину «Фуршет». Підійшовши до зупинки, пропустила автомобіль сріблястого кольору та почала переходити дорогу по пішохідному переходу, оскільки автомобіль обвинуваченого був ще далеко. Коли дійшла до середини дороги, то відчула удар. Від удару впала на землю. Після цього підбігли люди та почали надавати допомогу. Якась жінка сказала, що вона медпрацівник і краще потерпілу не чіпати до приїзду швидкої допомоги, оскільки у неї щось з ногою. В лікарні з`ясувалось, що від удару роздробився таз.

Вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді винен обвинувачений оскільки йому нічого не заважало слідкувати за дорожньою обстановкою та вчасно зупинити свій автомобіль.

Також пояснила, що дійсно обвинувачений надав допомогу на лікування в розмірі 5500 гривень.

- Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що автобус, яким вона їздить на роботу, зупиняється на зупинці, що знаходиться через дорогу від магазину «Фуршет». Одного дня близько 9 години вона вийшла з автобуса на цій зупинці та побачила автомобіль ОСОБА_4 , який стояв посередині дороги під незначним кутом. На відстані 2-3 метрів від автомобіля лежала жінка. Очевидно аварія сталася перед тим,як автобус зупинився на зупинці.

- Показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що він працює водієм на маршрутному автобусі. Одного дня під`їхав до автобусної зупинки, яка знаходиться через дорогу від магазину «Фуршет», і побачив там автомобіль «Жигулі» та автомобіль швидкої медичної допомоги.

- Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що одного дня він на автомобілі «Форд-Конект» рухався із центру міста Малина в сторону залізничного вокзалу. Біля магазину «Фуршет» навпроти зупинки на дорозі лежала жінка, а поруч стояв автомобіль «Жигулі». На зупинці в цей час стояв автобус «Богдан». Свідок повернув ліворуч до магазину «Фуршет». Там пробув біля 5 хвилин. Коли повертався, то побачив, що приїхала швидка медична допомога.

- Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка показала, що якось біля 9 години ранку вона чекала доки відкриється ларьок «Єрмолинські напівфабрикати», який розміщений біля магазину «Фуршет» в м. Малині Житомирської області. В цей час з протилежної сторони дороги по пішохідному переходу почала переходити дорогу потерпіла. З лівої сторони від неї наближався легковий автомобіль зеленого кольору. Він був далеко і у водія було достатньо часу, щоб зупинити автомобіль. Потерпіла йшла середнім кроком, але не встигла вона дійти до середини дороги, як в цей час автомобіль її збив. Вона відлетіла на декілька метрів від автомобіля і спала на асфальт.

Водію нічого не заважало бачити пішохідний перехід та зупинити автомобіль, оскільки в цей час на зупинці ніяких транспортних засобів не було. Лише після дорожньо-транспортної пригоди під`їхали два автобуса «Богдан».

- Показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що самого моменту аварії він не бачив, але в той день близько 9 години їхав в центр м. Малина. Не доїжджаючи органу ОСОБА_13 , розминувся з автомобілем, який рухався в сторону залізничного вокзалу. Через декілька секунд почув глухий удар. В цей час подивився в дзеркало заднього виду і побачив, що автомобіль зупинився, а поруч лежить жінка. Ніяких автобусів перед автомобілем не було і йому нічого не заважало.

- Показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що він працює водієм підприємства «Малинський лісгосп». Одного разу на службовому автобусі разом з одним працівником під?їхав до магазину «Фуршет», щоб придбати продукти харчування. Коли вийшли з магазину, то побачили на автобусній зупинці багато людей. Там відбулася аварія. Якийсь чоловік сказав, що хтось збив жінку. Коли під`їжджав до «Фуршету», то ніяких автобусів на зупинці не бачив.

- Показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що одного дня він близько 9 години їхав з центра м. Малина до магазину «Фуршет». Попереду нього метрів за 100 їхав автомобіль «Жигулі» 4 моделі. Він рухався приблизно зі швидкість 50 км/год. На пішохідному переході він збив жінку, яка йшла до магазину «Фуршет». В цей час автобусів на автобусній зупинці не було і водію нічого не заважало бачити пішоходів.

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2014 року з якого вбачається (а.с. 8-15), що дорожньо-транспортна пригода сталася на пішохідному переході вулиці Грушевського м. Малина Житомирської області навпроти будинку № 48. Даний пішохідний перехід позначений розміткою 1.14.1 нерегульований пішохідний перехід та дорожнім знаком 5.35 пішохідний перехід. На місці дорожньо-транспортної пригоди розташований автомобіль ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться під гострим кутом до лінії розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, безпосередньо за розміткою 1.14.1. Місце зіткнення з потерпілою знаходиться на лініях розмітки 1.14.1.

- Протоколом огляду транспортного засобу від 28.10.2014 року (а.с. 16) відповідно до якого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , деформований капот.

- Висновком експерта з судово-медичної експертизи № 46 від 31.03.2015 року (а.с. 28) відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів дна вертлюгової западини зліва з центральним вивихом стегнової кістки і переломом лівої сідничної кістки, закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в ділянці середньої третини, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

- Актом обстеження дорожніх умов на вул. Грушевського в м. Малині Житомирської області (а.с. 38) з якого вбачається, що розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху на місці дорожньо-транспортної пригоди відповідають державному стандарту України.

- Висновком експерта з судово-технічної експертизи № 3/730-14 від 06.01.2015 року (а.с. 43-48) відповідно до якого на момент огляду, відповідно і до ДТП, рульове керування автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , його гальмівна система та ходова частина знаходились в технічно працездатному стані. В процесі їх дослідження не виявлені характерні ознаки механічних пошкоджень та технічних несправностей, які б могли привести до раптової і повної відмови їй працездатності, а також до втрати керування автомобілем безпосередньо перед ДТП.

В процесі дослідження технічного стану рульового керування, гальмівної системи та ходової частини автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей вказаних систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитись в прямому причинному зв?язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2015 року (а.с. 53) відповідно до якого під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 останній показав місце, де його автомобіль зіткнувся з потерпілою. Це місце знаходиться на розмітці 1.14.1 нерегульований пішохідний перехід на смузі руху ОСОБА_4 , на відстані 4 метри від правого краю дороги та 3 метри 10 сантиметрів від лінії розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

- Висновком експерта з судово-автотехнічної експертизи № 3/219 від 29.04.2015 року (а.с. 61-64) в якому зазначено, що водій автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п.п. 12.3; 18.1 Правил дорожнього руху. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_6 не потрібно спеціальних технічних знань в області судової автотехніки. Дане питання може бути вирішене судом самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів.

З технічної точки зору в причинному зв?язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 пункту 18.1 Правил дорожнього руху.

- Свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу (а.с. 82-83) відповідно до якого автомобіль ВАЗ-21043 р/н НОМЕР_1 належить обвинуваченому ОСОБА_4 .

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_4 мав змогу в повній мірі стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, однак у зв?язку із своєю неуважністю не робив цього, а тому порушив пункти 12.3; 18.1 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Про це свідчать його показання в частині того, що він не бачив звідки з?явилась потерпіла і як вона переходила дорогу. Крім того всі свідки вказали на те, що обвинуваченому нічого не заважало стежити за дорожньою обстановкою.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і кваліфікує його дії за частиною 1 статті 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, який скоїв ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості. За місцем роботи та проживання обвинувачений характеризується позитивно.

ОСОБА_4 після вчинення злочину частково відшкодував завдані збитки. Цю обставину, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає як таку, що пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 286 КК України, у виді штрафу.

Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд визнав недоцільним позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, оскільки, згідно наданої характеристики, обвинувачений використовує автомобіль для забезпечення сім?ї продуктами харчування (а.с. 89).

Потерпіла заявила до обвинуваченого та до Моторного (транспортного) страхового бюро України позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином (а.с. 218-221). Просить стягнути:

- з обвинуваченого витрати на проїзд до місця лікування в розмірі 770 гривень 85 копійок, витрати по догляду в розмірі 10000 гривень та моральну шкоду в розмірі 80000 гривень;

- з Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на придбання ліків в розмірі 15903 гривні 57 копійок.

Обвинувачений та представник Моторного (транспортного) страхового бюро України позов не визнали.

При вирішенні позову суд враховує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована відповідальність обвинуваченого, втратила свою чинність (а.с. 84). У зв?язку з цим, відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкоду за обвинуваченого на умовах визначених цим законом повинно відшкодувати Моторне (транспортне) страхове бюро України. Однак у зв?язку з диспозитивністю цивільних правовідносин саме позивачу належить право вирішувати до кого пред?являти позов про стягнення шкоди і в якому розмірі до винної особи, чи до особи, у якої застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи.

При вирішенні питання про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого, суд керується ст. 1195 ЦК України відповідно до якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З наданих суду чеків та квитків вбачається, що потерпіла витратила на проїзд 734 гривні 85 копійок (а.с. 161-162, 223). Згідно виписок з медичної картки потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній клінічній лікарні з 30.10.2014 року по 26.11.2014 року та з 24.02.2015 року по 18.03.2015 року (а.с. 146-147). Однак з наданих чеків вбачається, що потерпіла витратила 30.10.2014 року кошти на придбання дизельного палива для проїзду до місця лікування в розмірі 349 гривень 96 копійок (а.с. 223). Всі інші витрати на проїзд здійснені не в дні прибуття до лікарні та вибуття з неї, а тому суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілої витрати на проїзд в розмірі 349 гривень 96 копійок. В стягненні решти витрат на проїзд суд відмовляє за безпідставністю.

Також потерпіла не надала доказів того, що вона витратила на догляд за нею 10000 гривень, а тому суд відмовляє їй за безпідставністю і у стягненні з ОСОБА_4 витрат на догляд.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оцінюючи завдану потерпілій моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривалість строку, протягом якого потерпіла вимушена була здійснювати захист своїх прав та незначний дохід обвинуваченого (а.с. 172).

Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілою розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілій, буде сума 10000 гривень. Згідно з наданою потерпілою розпискою обвинувачений вже відшкодував їй 5500 гривень, а тому суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілої не відшкодований розмір моральної шкоди 4500 гривень.

При вирішенні питання про стягнення витрат на ліки з Моторного (транспортного) страхового бюро України суд враховує, що відповідно до ст. ст. 22. 23, 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

-шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Потерпіла надала чеки з яких вбачається, що вона витратила на придбання лікарських засобів в розмірі 15619 гривень 82 копійки (а.с. 148-160, 223). У зв`язку з цим суд стягує з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої витрати на придбання лікарських засобів в розмірі 15619 гривень 82 копійки. В решті позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України суд відмовляє за безпідставністю.

З обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення експертиз в розмірі 884 гривні 16 копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 залишити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на проїзд в розмірі 349 гривень 96 копійок та моральну шкоду в розмірі 4500 гривень.

В задоволенні решти вимог до ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Цивільний позов ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_6 витрати на придбання лікарських засобів в розмірі 15619 гривень 82 копійки.

В задоволенні решти вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 884 гривні 16 копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 залишити обвинуваченому ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1