Справа № 148/233/16-к
Провадження №1-кп/148/62/16
17 травня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше засудженого:
-вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.05.2015 року за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-вироком Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х місяців арешту;
-вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 71, 72 КК України до 3-х років 2-х місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України,-
15 грудня 2015 року ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проник на горище складського приміщення по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , де повторно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з фасаду даного приміщення відірвав за допомогою кліщів та плоскогубців 30 алюмінієвих пластин, які зв`язав мотузкою у дві пачки та заніс на територію свого домоволодіння, де заховав у хащах. Наступного дня вказані пластини загальною вагою 30 кг. ОСОБА_4 позгинав, спакував у дві великі сумки та автобусом перевіз у смт. Вапнярка Томашпільського району, де здав на пункт прийому металобрухту, отримавши за них 510 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 510 грн.
12 січня 2016 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проник на горище складського приміщення по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , де маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно з фасаду даного приміщення, відірвав за допомогою кліщів та плоскогубців 19 алюмінієвих пластин, вагою 0,89 кг. одна, які мав намір спустити з горища та в подальшому здати на металобрухт. В цей час, близько 20.00 год., до приміщення, на горищі якого перебував ОСОБА_4 , під`їхав автомобіль, який деякий час стояв біля будівлі. Дочекавшись доки автомобіль від`їде, ОСОБА_4 почав збирати по горищі пластини, які він попередньо зірвав, щоб з ними спуститись. В цей час до даного складського приміщення знову під`їхав той самий автомобіль і ОСОБА_4 заховався на горищі під уламками ДВП, де перебував аж поки його не знайшли працівники поліції, не довівши свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 міг завдати потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 287,47 грн., оскільки
станом на 12.01.2016 року вартість заготівлі металобрухту алюмінію становила 17 грн. за 1 кілограм.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що напередодні 15 грудня 2015 року він йшовши через парк м. Тульчина, де на землі побачив алюмінієві пластини, які позривало вітром зі складського приміщення по АДРЕСА_2 . Побачивши, що на фасаді вказаного приміщення ще є такі ж алюмінієві пластини, він 15 грудня 2015 року о 23.00 год., маючи намір їх викрасти, виліз на горище вказаного складського приміщення, де за допомогою плоскогубців відірвав 30 алюмінієвих пластин, які зв`язав та переніс до себе додому і заховав у хащах. Наступного дня вказані пластини загальною вагою 30 кг. він здав на металобрухт в смт. Вапнярка, отримавши за них 510 грн. Спричинену потерпілому шкоду відшкодував. Знаючи що на фасаді вказаного складського приміщення залишалися ще алюмінієві пластини, та маючи умисел на їх викрадення, він 12 січня 2016 року близько 20.00 год., знову заліз на горище вказаного приміщення, де за допомогою плоскогубців відірвав 19 алюмінієвих пластин, які хотів спустити донизу та перенести додому, щоб потім здати їх на металобрухт. В цей час до складу під`їхав автомобіль, який зупинився та деякий час стояв біля приміщення. Дочекавшись поки автомобіль від`їде, він почав збирати пластини по приміщенню, щоб з ними спуститись, однак знову під`їхав той самий автомобіль і він заховався під уламками ДВП на горищі, де перебував, поки його знайшли працівники поліції, не змігши завершити свої дії до кінця. Зазначив, що розкаюється у вчиненому, шкоду потерпілому відшкодував та просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить проводити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у його відсутність. В судове засідання не може з`явитись у зв`язку з зайнятістю на роботі, матеріальних претензій до обвинуваченого не має просить призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону.
Крім визнання своєї провини, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доводиться також дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами:
-довідкою ПП «Вінсплав» від 16 січня 2016 року, згідно якої ціна на заготівлю металобрухту алюмінію станом на 12.01.2016 року становить 17,00 грн. за один кілограм;
-довідкою ПП «Вінсплав» від 12 лютого 2016 року, згідно якої ціна на заготівлю металобрухту алюмінію станом на 15 грудня 2015 року становить 17,00 грн. за один кілограм;
-актом приймання побутового металобрухту від 16 грудня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 здав ПП «Вінсплав» 30 кілограм алюмінієвих пластин, за що отримав 510 грн.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що їх слід кваліфікувати по епізоду від 15 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, по епізоду від 12 січня 2016 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини, щире каяття та відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 місяців арешту, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини вчинено ним до постановлення вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджено до 3 років 2 місяців позбавлення волі, суд вважає, що остаточне покарання йому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань та визначити його у виді позбавлення волі, зарахувавши в строк остаточного покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.
Строк відбування покарання відраховувати з 10 лютого 2016 року.
Враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком і запобіжний захід йому не обирався, суд вважає, що до набрання вироком законної сили підстав для обрання йому запобіжного заходу немає.
Судові витрати відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк остаточного покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 10 лютого 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: кліщі та плоскогубці, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Тульчинського ВП знищити; 19 алюмінієвих пластин, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - повернути останньому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1