Справа № 215/5640/13-к
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження за № 0002175, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2013 р. за ст. 185 ч. 1 КК України, у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого ковалем ТОВ «Завод бурової техніки ДСД», не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2013 р., о 17-50, ОСОБА_4 , знаходячись на дитячому майданчику, розташованому на території Криворізької загальноосвітньої школи № 48 по вул. Ю. Смирнова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, побачив, що малолітня ОСОБА_8 на тенісному столі, що теж розташований на дитячому майданчику, залишила без нагляду мобільний телефон «Самсунг Хелло Кітті» та втратила його з поля зору, вийшовши за межі майданчика. В зв`язку з цим у ОСОБА_4 раптово виник намір на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Самсунг Хелло Кітті», що належить ОСОБА_7 та яким користувалася малолітня ОСОБА_8 .. Діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Самсунг Хелло Кітті», білого кольору, імеі НОМЕР_1 , вартістю 550 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., що знаходився на тенісному столі на території дитячої площадки, достовірно знаючи про те, що даним мобільним телефоном користувалася малолітня ОСОБА_8 .. Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном. Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальний збиток на загальну суму 575 грн..

Ці умисні дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ст. 185 ч. 1 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений свою винуватість не визнав повністю, та показав, що знаходився на майданчику КЗШ № 48 з малолітнім ОСОБА_9 , дитиною його співмешканки ОСОБА_10 , поки та перебувала в перукарні. Дитина гралася біля тенісних столів, а він сидів на тренажерах. На площадці було також три дівчини, які потім кудись побігли та повернулися хвилин через 15-20. Вони підбігли спантеличені і одна з них це була ОСОБА_11 , спитала чи не бачив він мобільного телефону на тенісному столі. Він відповів, що ні. Потім, ще одна дівчина перепитала про це ж в присутності ОСОБА_12 , вони відповіли що не бачили телефону. Він хвилин п`ять побув на майданчику, а потім, коли ці дівчата ще перебували на майданчику, пішов з дитиною до співмешканки, хоча й вона йому не телефонувала, і знайшов на виході з дитячого майданчика, метрах в 10-ти від тенісних столів, мобільний телефон. Він не знав, що це телефон цих дівчат, так як вони не називали його марки. Коли він вже з ОСОБА_10 , яка вийшла з перукарні, виходив із магазину, до них підійшли ті ж самі дівчата, але вже з жінкою ОСОБА_13 та стали знову питати про телефон, не описуючи його, стверджуючи, що дівчата нібито бачили в нього цей телефон. У нього в сумці було декілька телефонів, його та хлопців, які з ним працюють. Один з телефонів впізнали і він його віддав на прохання ОСОБА_13 .

Але винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами пред`явленого обвинувачення та встановленими судом, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду сукупністю та взаємозв`язком досліджених і проаналізованих судом належних, допустимих і достовірних доказів, якими були перевірені обставини пред`явленого обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що їй зателефонувала її мати ОСОБА_14 та повідомила, що у її доньки ОСОБА_15 викрали телефон «Самсунг Хелло Кітті», що вона передала дочці у користування. Вона прийшла на «9-й» квартал, де знаходилась мати, якій на той момент обвинувачений вже віддав телефон дочки.

Свідок ОСОБА_14 показала, що вона зателефонувала на мобільний телефон своїй онуці ОСОБА_16 , але телефон був поза зоною досяжності. Потім вона зателефонувала на телефон ОСОБА_17 , а онука повідомила на цей дзвінок, що в неї забрали телефон і це зробив чоловік у якого вони просили повернути його, але він його не віддає. Також онука повідомила, що цей чоловік гуляв з хлопчиком теж на майданчику КЗШ № 48. Вона викликала міліцію та вийшла на вулицю, де онука їй повідомила, що чоловік зайшов до магазину. Коли він вийшов, то онука і ОСОБА_18 , вказали на нього це був обвинувачений. Вона попросила повернути телефон, так як діти бачили, як він його взяв. Він достав і показав декілька телефонів, серед яких був телефон білого кольору «Самсунг», який онуці привезли батьки з Москви. Вона впізнала цей телефон. Через декілька хвилин з`явилися працівники міліції.

Малолітній свідок ОСОБА_19 показала, що вони гралися з ОСОБА_20 на подвір`ї КЗШ № 48. Там був обвинувачений з дитиною, більше на майданчику не було нікого. ЇЇ телефон лежав на тенісному столі і в ньому грала музика. На нього зателефонувала подруга, яка живе поруч у будинку АДРЕСА_3 . Вона вимкнула музику та розмовляла з подругою по телефону, а потім вона з ОСОБА_20 побігла до цієї подруги, до під`їзду в якому та проживає, щоб провести її до табору відпочинку, а телефон забула на тенісному столі. Коли вони повернулися через 3-5 хвилин, так як вона згадала, що забула телефон, то телефону на столі вже не було. До під`їзду подруги, яка вже вийшла, хвилини 2 ходьби та спілкувалися вони 1 хвилину. Вона почала шукати телефон біля столу. Обвинувачений був неподалік і вони спитали у нього чи не знаходив він телефон. Потім на телефон ОСОБА_17 зателефонувала її бабуся ОСОБА_13 і вона їй сказала, що загубила телефон, але повідомила, що він може бути у обвинуваченого. Коли той пішов з майданчика, то вони з ОСОБА_20 пішли за ним слідом до магазину «Лідія». Туди потім прийшла її бабуся, яка стала прохати його віддати телефон, але він сказав, що в нього немає телефону. Через декілька прохань він дістав декілька телефонів із своєї сумки і серед них був саме її телефон, який був вимкнутим. Висновок про те, що телефон взяв саме обвинувачений, а не його дитина, вона зробила з того, що дитина постійно гуляла на тренажерах, а обвинувачений ходив біля тренажерів, які розташовані неподалік тенісних столів.

Свідок ОСОБА_21 показала, що її дочка ОСОБА_22 розповіла їй, що гуляла на шкільному подвір`ї, де був тенісний стіл, на якому ОСОБА_19 поклала свій мобільний телефон і вони побігли до дівчини, що від`їжджала до табору. Коли вони повернулися, то телефону не було, а був чоловік і вони звернулися до нього із запитанням чи не бачив він телефон. Вони підозрювали цього чоловіка та почали за ним слідкувати і телефон виявився саме у цього чоловіка. Зі слів її дочки, цього чоловіка примусили повернути телефон, про що прохала бабуся ОСОБА_15 .

Малолітній свідок ОСОБА_22 показала, що вона гуляла разом з ОСОБА_23 біля тренажерів. На майданчику був обвинувачений. Із під`їзду будинку неподалік вийшла їхня подруга, що від`їжджала до табору і вони пішли з нею попрощатися, а повернувшись побачили, що зник телефон. Телефон ОСОБА_24 лежав до цього на тенісному столі, а обвинувачений був на тренажерах поруч зі столом. Вона підійшла та спитала у обвинуваченого, так як інших осіб, крім нього, не було на майданчику, а у нього була можливість від тренажерів підійти до столу, чи не брав він телефон, але той сказав, що не бачив телефон. Потім до чоловіка ще підходила ОСОБА_24 , але він відповів їй теж саме. Після цього він пішов з майданчика, але вони були впевнені, що телефон саме в нього, так як якби телефон взяла його дитина, то він все одно бачив би це, а окрім його нікого не було на майданчику і вони почали за ним слідкувати. Вона зателефонувала бабусі ОСОБА_15 і сказала, що телефон забрав цей чоловік. Потім з`явилася бабуся ОСОБА_15 і вони його чекали біля магазину, до якого він зайшов. Коли чоловік вийшов, то бабуся ОСОБА_15 стала його прохати віддати телефон. Він сказав, що в нього немає телефону, але потім показав декілька телефонів і вони показали на їхній телефон «Самсунг». Вона теж впізнала його, і він віддав його, а бабуся ОСОБА_24 до цього вже викликала міліцію.

Свідок ОСОБА_10 - співмешканка обвинуваченого, показала, що була на «9-му кварталі» зі своїм старшим сином ОСОБА_9 і зустріла там свого співмешканця ОСОБА_4 .. Вона пішла до перукарні, а син з ОСОБА_25 пішли на гойдалки до школи № 48. Коли вона перебувала в перукарні, хвилин через 40-45 вони зайшли до перукарні. Вийшовши з перукарні, вони втрьох зайшли до магазину, де вона придбала собі фарбу. При виході з магазину на порозі їх зустріла літня жінка та дівчата, які стали просити у ОСОБА_25 повернути телефон. ОСОБА_25 нічого не кажучи, відкрив свою робочу сумку, показав один телефон, а потім другий і жінка сказала, що це їх телефон і попрохала повернути його. Після цього всі розійшлися, а вони з ОСОБА_25 і сином пішли на зупинку. Пізніше ОСОБА_25 розповів їй, що коли він з її сином виходили з майданчика, на якому гуляли, то він знайшов у траві телефон. Син теж, коли їх вже висадили з маршрутки працівники міліції, сказав, що вони знайшли в траві телефон.

Малолітній свідок ОСОБА_26 первісно показав, що він з ОСОБА_25 , співмешканцем його матері, прийшли на тренажери на територію школи. Він катався на «горці», а «батько» сидів на тренажерах і щось читав. Там було троє дівчат, які пішли кудись, куди саме він не бачив. Через деякий час дівчата знову з`явилися та стали питати, чи не бачили вони з ОСОБА_25 телефону. Вони відповіли, що не бачили телефону. Коли вони вже йшли до матері, то побачили щось блискуче. ОСОБА_25 підняв це був телефон, і поклав його у свою сумку, а потім віддав дівчатам і жінці, які казали, щоб ОСОБА_25 віддав телефон.

Але суд не враховує його показання про те, що він бачив як ОСОБА_25 знайшов телефон, підняв його та поклав до своєї сумки, так як пізніше, свідок ОСОБА_26 , відповідаючи на питання як прокурора так і захисника, пояснив, що не бачив як «батько», тобто ОСОБА_4 знайшов телефон і піднімав його, так як про те, що ОСОБА_4 знайшов телефон дізнався після того, як ОСОБА_4 його віддав і з цього він зробив висновок про знахідку телефону. Також він не знав, що те що в траві блищало, це саме телефон, так як він до того місця не підходив, а зрозумів, що це блищав телефон лише тоді коли «батько» віддав телефон й він побачив при цьому його колір.

Свідок ОСОБА_27 , що був встановлений стороною захисту та допитаний за клопотанням сторони захисту. показав, що він колишній однокласник обвинуваченого та дізнався про те, що ОСОБА_4 затримали нібито за крадіжку, через 2-3 тижня. Але згадав, що десь у той час, біля 18-00, проходив повз КЗШ № 48 на «9-й квартал» та бачив обвинуваченого з дитиною ОСОБА_28 , які виходили з території школи і ОСОБА_25 щось підіймав, що саме він не бачив. Так як він поспішав і відстань між ним і обвинуваченим, який був до нього спиною була приблизно 50-60 метрів, він не став до них підходити. Вважає, що це було можливо саме в той день, про який йде мова, так як наступного дня він від`їжджав до с. Іскровки на тиждень, де він святкував 18.07. день народження свого родича, який живе у цьому селі.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_27 , так як вони є неконкретними як стосовно дати, коли він нібито бачив ОСОБА_4 з дитиною, так і стосовно того чи взагалі піднімав ОСОБА_4 з землі телефон, так як свідок це не стверджує, при тому вказуючи, що обвинувачений знаходився до нього спиною та на відстані приблизно 50-60 метрів.

Із протоколу від 16.07.2013 р. огляду дитячого майданчика, розташованого на території КЗШ № 48 по вул. Ю. Смирнова в м. Кривому Розі та фототаблиці до нього слідує, що майданчик, викладений тротуарною плиткою та має розмір 5 на 5 метрів. На ньому, а саме на поверхні, викладеній плиткою, розташовані: металеві тренажери, металева дитяча «горка», два металеві тенісні столи. Тобто відстань між тенісними столами, де лежав телефон і тренажерами, є незначною, що давало можливість обвинуваченому як бачити так і взяти з тенісного столу телефон, за відсутності свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_29 в проміжок часу 3-5 хвилин, в який вони були відсутні. (а.с. 25-27 зв.).

Протоколом огляду від 16.07.2013 р. телефону, що пред`явлений потерпілою ОСОБА_7 , та який перебував у користуванні свідка ОСОБА_24 , підтверджено, що це телефон «Самсунг Хелло Кітті» білого кольору, імеі НОМЕР_1 (а.с. 29-31 зв.), вартістю 550 грн., та вартістю сім-карти «Київстар» - 25 грн., що знаходилась в ньому на момент крадіжки, тому вартість викраденого майна складає 575 грн. (а.с. 55).

Висновок суду про наявність в діях обвинуваченого злочину, а саме злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), при обставинах, встановлених судом, зроблено також на підставі наступного.

Під час заволодіння мобільним телефоном обвинуваченому фактично було відомо про його належність одній із дівчат, які знаходилися біля тенісного столу, а потім пішли від нього, залишивши телефон на столі, тобто що він належить або ОСОБА_24 , або ОСОБА_30 , та що саме вони залишили його без нагляду, оскільки він перебував неподалік на тренажерах, що розташовані разом із столом на площадці, загальним розміром 5 на 5 метрів, та бачив, що інші особи до цього телефону відношення не мали. Поширення на виявлений обвинуваченим телефон поняття «знахідка», визначення якої дається в ст. 377 ЦК України, суд вважає неприйнятним, в тому числі і при обставинах, викладених обвинуваченим на свій захист, так як він і при вказаних ним обставинах не виконав положень зазначеної норми, які зобов`язують кожного, хто знайшов загублену річ, негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі й повернути річ цим особам.

Цей висновок суду ґрунтується також на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.03.2014 р. в справі № 5-2кс14, який зазначив, що незаконне таємне заволодіння майном, що фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь-яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, характеризується позитивно.
Обставин, передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, що відповідно пом`якшують, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння з його сторони нових кримінальних правопорушень, ближче до мінімального виду та розміру покарання, передбачених законом, із застосуванням ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим і призначити покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді виправних робіт на строк один рік, з проведенням із суми його заробітку відрахування в доход держави у розмірі 10 відсотків.

Згідно ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи, без її дозволу не виїжджати за межі України на постійне проживання.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг Хелло Кітті» білого кольору, імеі НОМЕР_1 , який належить та зберігається у потерпілої ОСОБА_7 залишити їй же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: