Справа № 466/1067/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/337/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року cуддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15.02.2016 року про відмову в задоволенні спільного клопотання начальника Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, уродженця ст. Тягун Заринського району Алтайського краю, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз13.12.2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2016 року, було відмовлено в задоволенні спільного клопотання начальника Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 . Своє рішення суд мотивує тим, що адміністрація не надала достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.
На дану ухвалу прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу судді Шевченківського району м. Львова відносно засудженого ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне клопотання Личаківської ВК №30 УДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, відповідно до вимог ст. 81 КК України.
В обґрунтування покликається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме судом не взято до уваги надані адміністрацією установи виконання покарань дані, про те, що зазначений засуджений згідно документів (характеристики) являється особою пенсійного віку, упродовж відбування покарання порушень режиму утримання не допускав, а навпаки мав 2 (два) заохочення надані правами начальника установи за участь у суспільно-корисній праці, згідно відомостей атестацій (програма індивідуально-виховного впливу) засуджений став на шлях виправлення. Крім того звертає увагу на те, що під час перебування в установі попереднього ув`язнення (Чортківський слідчий ізолятор) порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Більше того, вказує на те, що при постановлені ухвали, судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 372 КПК України не зазначено мотивів, з яких суд виходив при постановлені ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, тобто він засуджений за умисний тяжкий злочин (ч .4 ст. 12 КК України за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а строк відбування покарання вирішено йому рахувати з 06.09.2012 року, то ОСОБА_7 відбув дві третіх строку покарання, після відбуття якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення. Тому, начальник Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вправі були звертатись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відмовляючи в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 був чотири рази засуджений, тобто продовжував свою неналежну поведінку та не став на шлях виправлення, а щодо належної поведінки та сумлінного відношення до праці в місцях відбування покарання , то це є для нього обов`язком впродовж всього строку відбуття покарання.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежно оцінив докази, які мають істотне значення і впливають на висновок суду, а саме надані адміністрацією установи виконання покарань дані, що засуджений згідно документів (характеристики) являється особою пенсійного віку, упродовж відбування покарання порушень режиму утримання не допускав, а навпаки мав 2 (два) заохочення надані правами начальника установи за участь у суспільно-корисній праці, згідно відомостей атестацій (програма індивідуально-виховного впливу) засуджений став на шлях виправлення, а також під час перебування в установі попереднього ув`язнення (Чортківський слідчий ізолятор) порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що умовно-дострокове звільнення є передчасним.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, то такі визнаються колегією суддів як обґрунтовані.
З врахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, враховуючи висновок Личаківської ВК №30 УДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, яке відповідає даним подання та свідчить про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, а апеляційна скарга обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури №2 задоволити.
Винести нову ухвалу, якою задовольнити спільне клопотання Личаківської ВК №30 УДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання по вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2012 року на невідбутий термін покарання строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 18 (вісімнадцять) днів.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4