Провадження № 1-в/331/191/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі заяву засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку
за участю:
прокурора ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання, яке було йому призначено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 27.12.2010 року, який набрав чинності 16.05.2011 року на підставі ст. 80 КК України, оскільки на теперішній час сплило п"ять років з дня набрання вироком суду чинності, а його не направили до місць позбавлення волі з невідомих йому причин, тому вважає, що на тепершіній час відсутні підстави для подальшого виконання покарання щодо нього.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що з моменту винесення вироку суду (2010 рік) та до теперішнього моменту він постійно мешкав за місцем своєї реєстрації у м. Енергодар, від правоохоронних органів не ухилявся, інших злочинів не вчиняв. Чому його не направили відбувати покарання він не знає, однак вважає, що через сплив п"ятирічного терміну після набрання вироком суду чинності, подальше приведення вироку до виконання неможливе, тому просив звільнити його від покарання на підставі п.3 ч.1 ст. 80 КК України
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав, що заява засудженого задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_3 покарання було призначено за сукупністю вироків, а у 2003 році він засуджувався до покарання у вигляді п"яти років позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, передбачений ст. 191 ч.5 КК України, тому на теперішній час не сплив строк виконання вироку суду, просив суд вжити заходи щодо його виконання у встановленому законом порядку.
Суд, вислухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів кримінальної справи № 1-469/10 вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2010 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.07.2003 року остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.05.2011 року в частині покарання вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2010 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін. Вирок суду набрав чинності 16.05.2011 року.
20.05.2011 року судом до Енергодарського РВ УМВД в Запорізькій області було направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили для виконання, однак жодної інформації про виконання вироку до суду не надходило.
Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що вказаний вище вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя переглядався Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який був частково змінений, при цьому питання призначення покарання не переглядалось.
14.02.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесена постанова про зарахування ОСОБА_3 до терміну відбуття покарання термін його тримання під вартою в Вільнянському СІЗО з 18.01.2001 року по 25.07.2003 рік, з 01.12.2000 року по 18.01.2001 рік в ІТЗ Енергодарського ГУМВД України в Запорізькій області та з 25.07.2003 року по 29.07.2003 рік в ІТЗ Енергодарського ГУМВД України в Запорізькій області, однак відомостей щодо напрвлення зазначеної ухвали до виконання матеріали кримінальної справи не містять.
Будь-яка інша інформація щодо виконання вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2010 року в матеріалах справи відсутня.
Відповідно до ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
п. 3 - п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
п.4 - десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та йому було призначено покарання у виді п"яти років позбавлення волі. Крім того, оскільки ОСОБА_3 вчинив зазначений злочин у період іспитового терміну, судом було застосовано ст. 71 КК України та остаточне покарання було призначено за сукупністю вироків у вигляді шести років позбавлення волі.
Зі змісту ст. 80 КК України випливає, що при визначення строку давності виконання вироку суду необхідно враховувати тяжкість, розмір та вид покарання, який було призначено судом конкретній особі. При призначенні покарання за сукупність злочинів або вироків ураховується загальний строк покарання, призначений у порядку ст. 70-72 КК України.
Таким чином, згідно вироку суду від 27.12.2010 року ОСОБА_3 засуджений до покарання із застосуванням ст. 71 КК України у вигляді шести років позбавлення волі за тяжкий злочин, тому в даному випадку строк давності виконання вироку суду складає десять років, який на момент розгляду справи (08.08.2016 року) не витік, тому на теперішній час підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 немає.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2010 року у зв"язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1