Справа № 164/1670/16-к
п/с 1-кп/164/81/2016
Категорія:
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2016 року смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника; ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі матеріали кримінального провадження, за №0000275 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2016 року, за ознаками ст. 240 ч.2 КК України по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

В с т а н о в и в:

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 , 01 липня 2016 року приблизно о 10 годині 50 хвилин, переслідуючи корисливу зацікавленість, направлену на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, порушуючи порядок встановлений Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України від 01.06.2000 року «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», яка передбачає надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, знаходячись в лісовому масиві, що поблизу села Лісово Маневицького

району Волинської області на ділянці території під назвою «Біля Колодязя», на відстані приблизно сім вісім метрів від ж/д колії Сарни - Ковель, за допомогою штикової лопати з укороченим держаком, яку знайшов на вищевказаній ділянці території, шляхом розчищення однієї ями, розміром приблизно 2,5 х 3 метри та глибиною приблизно 4 - 5 метрів, вчинив незаконне видобування бурштину сирцю, який згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», являється корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.240 КК України.

11 серпня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який за приписами ст. 37 КПК України, здійснює повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000275 від 01.07.2016 року та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Узгоджено покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Приписами ч. 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та у вчиненні якого він визнав себе винним - середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинувачених. у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 . який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активному сприянню розкриттю злочину, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 .

На умовах угоди про визнання винуватості може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 зроблена вірно. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст. 100 КПК України і вважає, що одну штикову лопату з укороченим держаком, одне металеве відро, одну мотузку, дві пари резинових чобіт, що належать обвинуваченому і знаходяться в гаражному приміщенні Маневицького ВП ГУНП в Волинській області, слід конфіскувати в доход держави.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 314 -316, 373, 374, 468 - 476 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 11 серпня 2016 року у кримінальному провадженні за № 0000275 від 01.07.2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

В силу вимог ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції;
Речові докази: одну штикову лопату з укороченим держаком, одне металеве відро, одну мотузку, дві пари резинових чобіт, що належать обвинуваченому і знаходяться в гаражному приміщенні Маневицького ВП ГУНП в Волинській області - конфіскувати в доход держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Маневицький районний суд Волинської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя Маневицького

районного суду ОСОБА_1 .