Справа № 521/7575/16-к
Пр. № 1-кп/521/542/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Яскі, Біляївського району, Одеської області; працюючого до затримання водієм на фірмі «Віртус»; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 13.12.2013 року вироком Біляївського районного суду Одеської області за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, 22.05.2015 року, близько 00 годин 05 хвилин, діючи з прямим умислом направленим на таємне заволодіння чужим майном, знаходячись на автостоянці, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського, 16-а намагався таємно викрасти майно ОСОБА_5 , а саме 10 літрів бензину, вартістю 203 гривні 90 копійок, з баку бензобаку автомобіля «ВАЗ-2107». Виконавши всі дії, які вважав необхідними для заволодіння майном, ОСОБА_4 не зміг довести умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був викритий та затриманий.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та пояснив, що намагався викрасти бензин, так як в той час на автомобілі перевозив незнайому жінку до лікарні, проте у нього закінчився бензин. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідженням доказів, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України (допит обвинуваченого, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, визначають долю речових доказів). При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-22.05.2015 року внесено відповідні відомості до ЄРДР (витяг від 22.05.2015 року);

-частина речових доказів передано власнику майна, а частина знаходиться на зберіганні у сторони обвинувачення (постанов від 10.09.2015 року, розписка)

-обвинувачений раніше судимий три рази ( вимога від 18.01.2016 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 24.03.2016), щодо нього обрано запобіжний заход у вигляді тримання під вартою за іншим кримінальним провадженням (копія ухвали від 24.02.2016 року);

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 36 років та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та вважає, що в даному випадку необхідно призначити покарання з урахуванням вимог ст. 68 КК України у вигляді позбавлення волі .

З урахуванням наявності обраного запобіжного заходу у вигляді отримання під вартою щодо обвинуваченого за іншим кримінальним провадженням суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає, що об`єкти злочину повернуто законним власникам, а майно обвинуваченого, яке використано обвинуваченим як знаряддя злочину необхідно конфіскувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.12.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України чотири роки та три місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Запобіжний заход не обирати.

Об`єкти злочину вважати повернутими законному володільцю.

Майно обвинуваченого, яке використано обвинуваченим як знаряддя злочину гумовий шланг рожевого кольору, викрутку з гумовою ручкою конфіскувати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні (потерпіла особа).

.

Суддя: ОСОБА_1