Номер провадження: 11-сс/785/586/16
Номер справи місцевого суду: 495/3217/16-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року про відмову в застосуванні тимчасового арешту в порядку ст. 583 КПК України відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
До слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся з клопотанням керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування тимчасового арешту у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені злочину передбаченого ст.22, 23, 25, 52, 53 Кримінального Кодексу Німеччини.
В клопотанні зазначено, що в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України 24.04.2016 о 19:10 оперуповноваженим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина республіки Молдова, який розшукується правоохоронними органами Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.22, 23, 25, 52, 53 Кримінального Кодексу Німеччини за фактом організації нелегальної міграції.
Ініціатором розшуку ОСОБА_8 є НЦБ Інтерполу в Німеччині. Відносно ОСОБА_8 22.07.2010 видано Європейський ордер на арешт компетентними органами Німеччини за ознаками злочину передбаченого ст.22, 23, 25, 52, 53 Кримінального Кодексу Німеччини та ст. 92В, 92А, 92 Закон Німеччини.
ОСОБА_8 розшукується каналами Інтерполу за вчинення на території ФРН злочину у вигляді організації незаконної міграції. Ордер на арешт ОСОБА_8 виданий судом м. Франкфурт, ФРН, 31.05.2006 р., за № 200 JS 40535/04/
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року було відмовлено в задоволенні клопотанні керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування тимчасового арешту у відношенні ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 тимчасовий арешт з моменту його подальшого затримання строком на 40 діб, з утриманням в ОСІ до надходження від компетентних органів Німеччина запиту про його видачу (екстрадицію).
Вважає ухвалу необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. На його думку, при розгляді клопотання прокурора, суд невірно оцінив усі обставини, трактував вимоги закону формально, без належного дослідження документів, не вивчив наявність обставин, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_8 злочину на території іноземної країни, перебування у міжнародному розшуку за компетентними органами Німеччина, та порушив вимоги закону щодо застосування тимчасового арешту до затриманої особи.

Вислухавши доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та рішення суду, яке оскаржується, колегія суддів вважає, що воно є вмотивованим та обґрунтованим та винесеним згідно закону України.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Правовідносини між Україною та Німеччиною щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, ратифікованим Законом України від 03.03.1998 р. Ш40/98-ВР, які є чинними для обох держав.
З урахуванням вимог ст. 16 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 року підставою тимчасового арешту може бути запит про тимчасовий арешт розшукуваної особи компетентного органу запитуючої сторони, при цьому компетентні органи запитуваної сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.

Згідно зі ст.583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст.583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 583 КПК України прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, документи, на які посилається прокурор, як на докази, та долучені ним до клопотання, не відповідають вимогам ст.ст. 99, 550 КПК України, оскільки їх достовірність не засвідчена уповноваженою на це посадовою особою, а джерело їх надходження не підтверджене.
В порушення вимоги п. 3 ч. 4 ст. 583 КПК України, не були з`ясовані в повному обсязі дані про особу затриманого, зокрема не було надано належних та достовірних доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_8 громадянства України, як обов`язкову законну підставу, яка б надавала прокурору право звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий арешт ОСОБА_8 до отримання запиту для його видачі відповідно до вимог ст. 582 КПК України.

Прокурором взагалі не надані докази, що підтверджують перебування ОСОБА_8 в міжнародному розшуку, а долучений до клопотання сумнівної якості лист ГУ Національної поліції в Одеській області СУБІ (надана копія не засвідчена належним чином) не може свідчити про завершення процедурного оформлення розшуку у системі міжнародного розшуку злочинців, відповідно до порядку, встановленого Міжнародною організацією кримінальної поліції - Інтерполом.
Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення кореспондується ч.3 ст. 332 КК України покарання за яке передбачено до 9 років позбавлення волі, але правопорушення згідно наданих до суду даних тривало з лютого по квітень 2004 року. Затриманий часто їздив за кордон, що підтверджується ксерокопією закордонного паспорту, тобто від правоохоронних органів він не переховувався. Таким чином строк притягнення до кримінальної відповідальності (ст.49 КК України) сплинув.
Крім того в листі наданому Державною прикордонною службою не співпадають відомості про дату видачі паспорту ОСОБА_8 з відомостями зазначеними безпосередньо в паспорті ОСОБА_8 .
В документі Individual report вказано місце народження особи ОСОБА_11 , а судом встановлено, що ОСОБА_8 народився в с. Бронешти, Оргеївського району, Р. Молдова.
Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції співмешканка ОСОБА_8 - ОСОБА_12 пояснила, що вони з ОСОБА_8 фактично проживають по АДРЕСА_1 , та ніколи не проживали за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 є інвалідом другої групи (лінфома), потребує лікування та щоденної медичної допомоги.
ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що власноруч він ніде не зазначав свою адресу проживання, анкетні данні записували працівники правоохоронних органів.
Апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що оскільки у порушення вимог ч.4 ст.583 КПК України, клопотання та доданих до нього матеріалів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання, належним чином не оформлено, що позбавило слідчого суддю, оцінити надані на обґрунтування клопотання матеріали та можливості пересвідчитись в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що може в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії, суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_8 тимчасового арешту.
Зазначене вище свідчить про правильне застосування слідчим суддею вимог КПК України, що надало ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є підставою у відмові у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року про відмову в застосуванні тимчасового арешту в порядку ст. 583 КПК України відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3