АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1238/16 Справа № 202/2117/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Васильківка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якою обвинувальний акт з додатками з підготовчого судового засідання повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

В С Т А Н О В И Л А:

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, в обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції послався на той факт, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення по суті, суть обвинувачення викладена абстрактно, без конкретного посилання на існуючи докази інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, що позбавляє суд можливості зробити об`єктивні та неупереджені висновки щодо правильного викладення обвинувачення. Крім того, в порушення вимог ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено механізму спричинення тілесних ушкоджень та також не конкретизоване інші дії обвинуваченого, які характеризують як замах на вбивство працівника правоохоронного органу. Також реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо складання обвинувального акту відносно ОСОБА_9 від 18.08.2015 року, який на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 року направлено в порядку ст.34 КПК України на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В подальшому, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року обвинувальний акт складений відносно останнього за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України було повернуто прокурору Васильківського району Дніпропетровської області, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить скасувати ухвалу суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ст.348 КК України направити до суду першої інстанції на новий підготовчий судовий розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду Індустріального районного суду від 10.05.2016 року залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, невмотивованою та такою, яка ґрунтується на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення захисників та обвинуваченого, які просили відмовити прокурору у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

До обвинувального акту додаються: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання ним копії обвинувального акта та цивільного позову, а також реєстру матеріалів досудового розслідування та інше.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину та таке інше.

Обвинувальний акт має бути об`єктивним, визначеним, юридично обґрунтованим, з посиланням на норми права, фактичні обставини викладаються в ньому так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування і які містять значимі для формулювання обвинувачення факти, що підлягають доказуванню в межах провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення по суті, замість нього наводяться різного роду фактичні обставини, виклад яких не можна вважати формулюванням обвинувачення.

А що стосується доводів прокурора про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то колегія судді вважає такі доводи не переконливими.

Так, дійсно в обвинувальному акті, суть обвинувачення викладена абстрактно, без конкретного посилання на існуючи докази інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, що позбавило суд можливості зробити об`єктивні та неупереджені висновки щодо правильного викладення обвинувачення та можливості призначити справу до судового розгляду.

З обвинувального акту вбачається, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 20 травня 2015 року, близько 04 години ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався в автомобілі», при цьому, у обвинувальному акті відсутня будь - яка інформація про те, яким чином та ким було встановлено факт перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, у який момент часу було виявлено такий стан сп`яніння та інші обставини, що б дозволили не сумніватися у тому, що дійсно такі обставини мали місце у визначений у обвинувальному акті період часу.

Також, у тексті обвинувального акту встановлено, що «В цей час працівниками міліції в форменому одязі, саме старший слідчий ... ОСОБА_10 та старший оперуповноважений ... ОСОБА_11 , виконуючи свої службові обов`язки, пов`язані з провадження досудового слідства у кримінальному провадженню №0000267, яке перебувало у провадженні старшого слідчого... ОСОБА_10 » Вказаним твердженням слідчий, нібито, обґрунтовує свою позицію щодо наявності інкримінованого ОСОБА_9 складу злочину, при цьому не зазначає про наявність будь - яких доказів того, що зазначені службові особи дійсно були одягнені у формений одяг, що цей одяг мав всі зовнішні ознаки форменого одягу працівника міліції та відповідав встановленому зразку. Тому, виникають певні сумніви щодо змісту обвинувального акту в частині того, що ОСОБА_9 , навіть, за наявності винної поведінки, усвідомлював, що перед ним знаходяться представники правоохоронних органів.

Крім того, в обвинувальному акті зазначається про те, що ОСОБА_9 у момент події, що описана здійснив декілька пострілів з власної рушниці, однак, при цьому не вказано чим доводиться факт того, що ним дійсно та без сумніву було виконано такі постріли.

Як вбачається з обвинувального акту виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення, де не зазначено механізму спричинення тілесних ушкоджень, та також не конкретизоване інші дії обвинуваченого, які характеризують як замах на вбивства працівника правоохоронного органу - є порушенням положень ст.291 КПК України.

Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акту, саме у розділі 2 п.п. 10,13,15, 24, 26, 29, 44 не містить вказівки саме які речі або предмети були визнані речовими доказами, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Також, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо складання обвинувального акту відносно ОСОБА_9 18.08.2015 року, який на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 р. направлено в порядку ст. 34 КПК України на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді: