Справа № 450/2112/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/346/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року 24 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001631 від 07 жовтня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року,

встановила:
вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, військовозобов`язаного, без судимості,

визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 грн.; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування обраного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням та надано іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вироком також вирішено питання з речовими доказами.

Зазначеним вироком встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 , 06.10.2015 року близько 23 год. 00 хв., шляхом вільного доступу, з під"їзду житлового будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав велосипед марки «BIANCHI SPILLO» срібно-білого кольору вартістю 7 000,00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_12 , яким розпорядився, та відразу після цього, біля під`їзду вказаного вище будинку, повторно, таємно викрав велосипед марки «ROCRY MOUNTIN» срібно-червоного кольору вартістю 1 800,00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_13 , яким розпорядився на свій розсуд.
Не погоджуючись із вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_14 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 190 грн. Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. З урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років обмеження волі та штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн., який виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачені ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Апелянт вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд при призначенні покарання окремо за кожен злочин, що входить у сукупність, не визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, як того вимагає ч. 1 ст. 70 КК України.

23 травня 2016 року прокурор подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить оскаржуваний вирок в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_15 остаточного покарання скасувати, а ОСОБА_6 , з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді 2 років обмеження волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та обвинуваченого ОСОБА_10 про відмову в задоволенні апеляційної скарги і залишення оскаржуваного вироку без змін, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_16 своєї вини у скоєному, його вина стверджується доказами, зібраними органом досудового слідства та перевіреними судом і визнав недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду.
Дії ОСОБА_10 суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначив обвинуваченому ОСОБА_15 покарання в межах санкцій статей за якими йому висунуто обвинувачення.

Разом з тим, правильно призначивши обвинуваченому ОСОБА_15 покарання за вчинені злочини, суд першої інстанції помилково не визначив остаточне покарання відповідно до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

З ч. 1 ст. 70 КК України убачається, що при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_15 покарання шляхом повного складання призначених покарань за злочини що утворюють сукупність, визначивши, що покарання у виді штрафу підлягає самостійному виконанню. Разом з тим, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку не застосував норми ст. 70 КК України для складання призначених покарань за злочини, що утворюють сукупність.

Таким чином, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України є підставою до скасування постановленого судом вироку в частині призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_15 остаточне покарання колегія суддів вважає за доцільне погодитись з апеляційною скаргою прокурора і обрати його обвинуваченому ОСОБА_15 остаточне покарання, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування оскаржуваного вироку в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_15 остаточного покарання і призначення йому остаточного покарання відповідно до вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначення обвинуваченому остаточного покарання скасувати.

ОСОБА_9 визнати винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 грн.; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання у виді 2 роки обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік. Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_17 .
Ухвала вступила в законну силу «24» травня 2016 року.

Копію виготовлено «_______» _________ 2016 року

Помічник судді ОСОБА_18