АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1043/16 Справа № 204/2092/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника багатопрофільної лікарні при ДУВП №4 про звільнення за хворобою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) та захисника ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського району суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року, ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70, 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Начальник багатопрофільної лікарні при ДУВП №4 звернувся з поданням, узгодженим з начальником управління ДПтС України у Дніпропетровській області, про дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки він страждає тяжким невилікованим захворюванням, яке перешкоджає відбуванню покарання.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року в задоволенні подання начальника багатопрофільної лікарні при ДУВП №4 про звільнення за хворобою ОСОБА_6 відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 хоч і має тяжке захворювання, однак вчинив тяжкий злочин, відбув менше одного року призначеного судом покарання, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які свідчили б про те, що подальше відбування покарання загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19.04.2016 року та призначити новий судовий розгляд провадження, враховуючи, що подальше відбування ним покарання веде до непоправних втрат здоров`я і реально загрожує його життю.

До початку апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження, від засудженого ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він змінив апеляційні вимоги, просить скасувати ухвалу суду від 19.04.2016 року та звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2015 року в зв`язку з хворобою, задовольнивши подання начальника багатопрофільної лікарні при ДУВП №4. При цьому ставить питання про дослідження обставин та доказів, якими обґрунтовується рішення суду, в тому числі допитати в якості свідка батька засудженого ОСОБА_9 , а також докази, які долучені до основної апеляційної скарги та які будуть надані в судовому засіданні.

Мотивуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_9 посилається на неповноту судового розгляду судом першої інстанції, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішення фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвалене рішення судом першої інстанції є незаконним та несправедливим.

Посилаючись на практику Європейського суду, вважає, що та допомога, яка йому надається в умовах позбавлення волі, не може вважатися адекватною, оскільки під час відбування покарання в нього з`явилися нові хвороби, його стан здоров`я погіршується, що загрожує його життю.

Вважає, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання особі засудженого. Посилаючись на ст.50 КК України, зазначає, що при наявності у нього тяжких хвороб, які прогресують і він, навіть, не може нормально пересуватись, подальше утримання його в неволі з метою виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є катуванням. Також вказує , що відмовляючи в задоволенні клопотання, суд не взяв до уваги обставини, які могли суттєво вплинути на прийняття рішення: наявність літніх батьків, тісних соціальних зв`язків, малолітнього сина, позитивну характеристику, та його поведінку під час досудового розслідування кримінального провадження, по якому він відбуває покарання, та в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який прохав залишити апеляційну скаргу без задоволення, пояснення засудженого та його захисника, які прохали ухвалу скасувати та ухвалити рішення про задоволення подання начальника багатопрофільної лікарні при ДуВП (№4), звільнивши його від подальшого відбування покарання в зв`язку з тяжкою хворобою, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, коли судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Положеннями п.3 ч.2 ст. 52 КПК передбачена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подання відносно засудженого ОСОБА_6 надійшло до суду в зв`язку з наявністю у нього тяжкого невиліковного захворювання, яке перешкоджає відбуванню ним покарання. Стан здоров`я засудженого позбавив його можливості бути присутнім при судовому розгляді вказаного подання, в зв`язку з чим він вимушений був подати до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

У відповідності з приписами ч.4 ст.539 КПК України, при розгляді питань, пов`язаних з виконанням вироків у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор, а інші учасники кримінального провадження, зокрема, орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, лікарська комісія, інші особи у разі необхідності повідомляються про час та місце розгляду клопотання.

Системний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства дає підстави зробити висновок, що при судовому розгляді даного кримінального провадження за поданням начальника багатопрофільної лікарні при ДУВП №4 і про дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання через хворобу участь захисника є обов`язковою.

Разом з тим, судове засідання відбулося без засудженого, хоча і за проханням останнього та без захисника. Будь якого залучення захисника для здійснення захисту прав та законних інтересів засудженого судом не здійснювалось, не зважаючи на те, що суд мав реальну можливість оголосити перерву в судовому засіданні та провести слухання в інший день, а засудженому, у відповідності до ч. 2 ст. 20 КПК України роз`яснити його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника,

Але цього судом зроблено не було, чим грубо порушено вказані КПК України вимоги, а тим самим порушено право засудженого ОСОБА_6 на захист

Забезпечення права на захист є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Таким чином, вищезазначені порушення кримінального-процесуального закону, допущені судом першої інстанції, є суттєвими перешкодили суду повно та всебічно дослідити фактичні обставини справи, а тому прийняте рішення не можна визнати законним та залишити його в силі, воно підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції у відповідності з положеннями п.1 ч.1 ст.415, п.4 ч.2 ст.412 КПК України.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання та звільненні від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , суд поставив під сумнів висновок комісії та, мотивуючи прийняте рішення, послався на те, що відсутні дані, які свідчать, що подальше відбування покарання загрожує життю ОСОБА_6 , при цьому, не проаналізував ті дані, які містяться у висновках комісії лікарів, не дав їм належної оцінки. При наявності сумнівів щодо правильності висновку лікарської комісії не скористувався процесуальним правом призначити судово-медичну експертизу, і таким чином, не перевірив всі обставини, які могли вплинути на прийняття рішення, що свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки залишились недослідженими судом обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.409 КПК є однією з підстав для скасування або зміни судового рішення.

Отже на підставі викладеного вказана ухвала підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що судове рішення скасовується із-за суттєвого порушення вимог кримінально-процесуального Закону, колегія суддів не входить в перевірку та оцінку інших доводів засудженого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі. Та які підлягають перевірці при судовому розгляді даного кримінального провадження.

Поряд з іншим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду на оформлення подання щодо ОСОБА_6 .

Так, відповідно до ч.5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Щодо роз`яснень, які містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 28.09.1973 року з наступними змінами, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. Разом з тим, подання щодо ОСОБА_6 підписано, в порушення вищезазначених правил начальником багатопрофільної лікарні при ДУВП, та узгоджено з начальником управлення ДПтС України у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника багатопрофільної лікарні при ДУВП №4, узгодженого з начальником управління ДПтС України у Дніпропетровській області, про звільнення за хворобою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3