Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/28/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.01.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 18.08.2015р. до ЄРДР за №0000169 по обвинуваченню-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не одружений, військовослужбовець призваний на військову службу за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 , механік-водій, солдат, ( АДРЕСА_2 ), раніше не судимий, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались,

за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем вйськовї служби по мобілізації військової частини пп НОМЕР_1 у порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий ощво`язок і військову службу», ст.ст.9,11,12,16,49,129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 27.10.2014р. самовільно залишив місце проходження військової служби військову частину пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин був відсутній на військовій службі до 04.12.2015р.

За такими обставинами ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця проходження військової служби без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Висновки суду про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінального правопорушення грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи, зокрема, ці висновки суд обгрунтовує на показах самого обвинуваченого, який у продовж досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині послідовно визнав повністю та підтвердив пред"явлене йому звинувачення, у скоєному щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Так, в судовому засіданні обвинувачений показав, що дійсно він 27.10.2014р. самовільно залишив місце проходження військової служби військову частину пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин був відсутній на військовій службі до 04.12.2015р.

Відповідно до ст.349 ч.ч.2-3 КПК України, обсяг доказів,які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши зізнання обвинуваченого в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують його особу, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку та прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України тобто самовільне залишення місця проходження військової служби без поважних причин, тривалістю понад один місяць, а відтак підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів та приймає до уваги те, що він повністю визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся, по місцю проживання та служби до скоєння злочину характеризувався з позитивного боку, сімейний на утриманні та вихованні має трьох малолітніх дітей, на обліку лікарів нарколога, фтізіатра- не перебуває, суспільно-корисною працею займається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини та безпосередня участь в бойових діях в зоні АТО.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого- на досудовому слідстві та у суді не встановлено.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе і в умовах без ізоляції його від суспільства, призначивши йому мінімальне покарання в межах санкції ч.3 ст.407 КК України із застосуванням іспитового строку в порядку вимог ст.ст.75-76 КК України.

Цивільний позо не заявлений.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений за викликом слідчого та суду з`являвся, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо нього не застосовується.

Керуючись ст.ст.94,368,370,371,373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому за ч.3 ст.407 КК України покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

В порядку ст.ст.75-76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом річного іспитового терміну не скоїть новий злочин та виконає покладенні на нього судом обов"язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи; не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений за викликом слідчого та суду з`являвся, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо нього не застосовується.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок сторонами кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1