17.06.2016
Справа № 720/2224/15-к
Провадження № 1-кп/720/10/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000519 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Редений Векь Унгенського району р. Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, з вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2015 року приблизно о 23 годині ОСОБА_5 знаходячись біля бару «Нон-Стоп», який розташований в с. Довжок Новоселицького району Чернівецької області, в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, вдарив його декілька разів кулаком в область обличчя, від чого ОСОБА_4 впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини правої променевої кістки та відриву шиловидного відростка правої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та показав, що 03 вересня 2015 року близько 23 години ОСОБА_4 зі своїми друзями приїхали в бар «Нон-Стоп», який належить його дружині та розташований в с. Довжок Новоселицького району, однак він повідомив ОСОБА_4 , що бар зачиняється. Тоді ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, затіяв сварку та почав його ображати. У відповідь, він не маючи умислу нанести ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, схопив останнього за куртку та штовхнув на вулицю, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на землю та отримав тілесні ушкодження. У вчиненому розкаявся. Цивільний позов визнав частково на суму 5000 гривень, вказуючи на ту обставину, що сварку затіяв ОСОБА_4 , який перебував у п`яному вигляді та на утриманні у нього перебуває малолітня дитина.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його вина в умисному нанесенні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження повністю доказана показами потерпілого, свідків та письмовими доказами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 03 вересня 2015 року близько 23 години він з друзями хотіли зайти в бар «Нон-Стоп», який розташований в с. Довжок Новоселицького району Чернівецької області, купити цигарок. Біля вхідних дверей бару стояв обвинувачений, який повідомив їм, що бар зачиняється. Тоді між ними виникла сварка, оскільки пригадали неприємну давню історію, яка між ними сталася, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарив його декілька разів руками та ногами, після чого він впав на землю. В подальшому до нього підбіг його друг ОСОБА_6 та вони сіли в машину і поїхали. По дорозі він відчув сильний біль у правій руці. Вранці 04 вересня 2015 року у нього були сильні болі в руці, тому він поїхав в Новоселицьку лікарню де йому поставили гіпс на руку. Завдана йому моральна шкода обвинуваченим не відшкодована, має претензії морального характеру до обвинуваченого та підтримує заявлений по справі цивільний позов на суму 10000 гривень.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він 03 вересня 2015 року близько 23 години разом з потерпілим та їхнім спільним знайомим вирішили поїхати в бар «Нон-Стоп», який розташований в с. Довжок Новоселицького району купити цигарок. Під`їхавши до бару біля вхідних дверей стояв ОСОБА_5 , привітавшись з останнім їхній друг ОСОБА_8 зайшов в бар, він відійшов в сторону, а ОСОБА_4 залишився говорити з обвинуваченим. В подальшому він почув, як обвинувачений почав висловлюватися нецензурними словами на адресу потерпілого, після чого вдарив його кулаком в обличчя, від чого той впав на землю. Далі він підбіг та відтягнув в сторону ОСОБА_4 , якого продовжував бити обвинувачений, підняв потерпілого з землі та вони швидко сіли в машину і поїхали. По дорозі потерпілий скаржився на болі у правій руці.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона підробляє офіціанткою в барі «Нон-Стоп», який розташований в с. Довжок Новоселицького району. 03 вересня 2015 року вона перебувала на роботі, також цілий день в барі знаходився ОСОБА_5 .. Приблизно о 23 годині вона почула на вулиці крики, коли вона вийшла подивитися, що сталося побачила, як обвинувачений з потерпілим сварилися між собою. В подальшому вона побачила, як ОСОБА_5 схопив потерпілого за куртку та штовхнув його, внаслідок чого останній впав на землю. Після падіння потерпілий з своїми друзями сіли в авто та поїхали в невідомому їй напрямку.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що вона є дружиною потерпілого. Прокинувшись вранці 04 вересня 2015 року її чоловік зібрався та повідомив, що їде в Хотинський район до костоправа, оскільки його сильно болить права рука. Приблизно в обід потерпілий приїхав додому із загіпсованою рукою. Спитавши його що сталося, він їй повідомив, що ввечері 03 вересня 2015 року його побив ОСОБА_5 , внаслідок чого зламав йому руку.

З висновку судово-медичної експертизи № 195 екс-Н від 08 вересня 2015 року вбачається, що потерпілому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини правої променевої кістки та відриву шиловидного відростка правої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 034 від 15 березня 2016 року вбачається, що згідно даних первинної судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 були наявні ушкодження у вигляді синця лівого передпліччя в нижній третині. Синця нижньої повіки лівого ока, садна на чолі по центру більше справа, садна в ділянці правого ліктьового згину по тильній поверхні, зламу правої променевої кістки в нижній третині, зламу шиловидного паростка правої ліктьової кістки. Зазначені ушкодження виникли внаслідок не менш як чотирьох травмуючих дій твердих тупих предметів чи від співударяння з такими (чотирьох місць контактів), по терміну виникнення можуть відповідати зазначеному в обставинах справи. Ушкодження у вигляді синця лівої повіки правого ока, садна чола та садна тильної поверхні правого ліктьового згину як кожен зокрема, так і всі у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді зламу правої променевої кістки і нижній третині, перелому шиловидного відростку правої ліктьової кістки, синця нижньої третини правого передпліччя (як прояву наявних зламів) як кожен зокрема, так і всі в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Ушкодження правої верхньої кінцівки (злам нижньої третини променевої кістки та шиловидного відростку ліктьової кістки) виникли по так званому «непрямому» механізму тобто при прикладанні сили на віддалі від місця виникнення зламів, локалізацією контакту в ділянці долонної поверхні однойменної кисті з вектором сили у відповідності до подовжника кістки та під деяким кутом. Зазвичай подібні ушкодження виникають у потерпілих за умови падіння з висоти власного зросту долілиць на площину з подальшим співударянням долонної поверхні кисті витягнутої руки з площиною. Комісія експертів не виключає можливість виникнення ушкоджень на тілі ОСОБА_4 при падінні тіла останнього з висоти власного зросту навстоячки долілиць, співударянні долонею правої руки площиною і додатковим травмуванням при подовженні падіння та співударянь ділянкою обличчя з площиною.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у нанесенні 03 вересня 2015 року потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, судом враховується, що він є фізично міцним, його дії при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому носили активний умисний характер, були протиправними, між його діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження існував прямий причинний зв`язок.

Отже, наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, які виникли внаслідок не менше як чотирьох травмуючих дій твердих тупих предметів, свідчать про те, що обвинувачений завдаючи потерпілому удари кулаком в обличчя, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча можливо не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

Зазначені обставини, вказують на наявність у діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень з необережності, тобто злочину передбаченого ст. 128 КК України, а тому доводи обвинуваченого про його необережну форму вини щодо заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які на його думку виникли не від ударів кулаками, а через падіння потерпілого та удар об тверду поверхню, є безпідставними.

Саме такого висновку щодо розмежування умисної та необережної форм вини при спричиненні тілесних ушкоджень дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 24 квітня 2014 року за № 5-13 кс 14 та від 19 березня 2015 року за № 5-4 кс 15. Зазначені постанови прийняті з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, а тому висновки викладені в них є обов`язковими для всіх судів України (ч. 1 ст. 458 КПК України).

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав та у вчиненому щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно та має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого завданої злочином моральної шкоди, суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується фізичній особі одноразово, грішми, майном або в інший спосіб особою, яка завдала шкоду за наявності її вини.

При цьому суд враховує, що обвинувачений є працездатним, має на утриманні дитину, вчинив злочин умисно, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, матеріальний стан сторін, глибину завданих потерпілому душевних страждань.

Приймаючи до уваги, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 7000 гривень.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: