Дата документу Справа № 337/3408/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1280/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/3408/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.11.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 13.03.2007 року Нікопольським міськрайсудом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 20.05.2010 року був звільнений на не відбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 25 днів;

- 28.02.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України було приєднано покарання за вироком Нікопольського м/с Дніпропетровської області від 13.03.2007 року та остаточно призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 23.12.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 12.02.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 19.02.2015 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт;

- ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.04.2015 року вироки Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 року і Хортицького райсуду м.Запоріжжя від 19.02.2015 року приведено у відповідність до закону і до відбуття ОСОБА_8 визначено покарання у вигляді 3 років 10 місяців 25 днів позбавлення волі з іспитовим строком на три роки з частковим покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України.

В апеляційній скарзі (з урахуванням доповнень) обвинувачений ОСОБА_8 просить знизити строк позбавлення волі, вказує, що хворіє на туберкульоз, а також на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому строк тримання під вартою з 30.05.2015 року з розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з посиланням на таке. У порушення вимог ст.70 КК України, суд повинен був призначити ОСОБА_8 покарання за епізодом злочинної діяльності до вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року за правилами передбаченими ч.4 ст.70 КК України, потім призначити покарання за епізодами злочинної діяльності після ухвалення вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року і визначити покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України і лише потім остаточно призначити покарання за сукупністю вироків.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 395 КК України та призначено йому покарання:

- за ст. 185 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України - чотири роки позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України - три місяці арешту.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання, визначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 року і вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року, більш суворим, призначеним вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2015 року, призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_8 приєднано частково не відбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 року і Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року і остаточно призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений в силі.

Строк відбуття покарання рахується з 30.05.2015 року, з часу фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 2000 грн., на користь ОСОБА_10 5000 грн. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року вирок місцевого суду змінено, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК (за епізодом крадіжки від 30 грудня 2014 року) - на строк два роки шість місяців;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів (з урахуванням покарань, призначених ОСОБА_8 за вироками від 12-го та 19 лютого 2015 року, приведених у відповідність із законом ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2015 року) - на два роки шість місяців із самостійним виконанням покарання, визначеного ухвалою від 16 квітня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк три роки десять місяців двадцять п`ять днів з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК;

- за ч.2 ст. 185 КК (за епізодами чотирьох крадіжок з 10-го по 23 травня 2015 року) - на строк три роки;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів (з урахуванням покарання, призначеного за ч. 2 ст. 185 КК за вищевказаними епізодами чотирьох крадіжок, та покарань, призначених за вироком від 17 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК) - на строк чотири роки;

- згідно зі ст. 71 КК за сукупністю вироків остаточно (з урахуванням покарань, призначених за цією ухвалою за сукупністю злочинів на підставі частин 1, 4 ст. 70 КК, та покарання, призначеного ОСОБА_8 за вироком від 23 грудня 2014 року) - на строк чотири роки два місяці.

У решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого та його захисника у судових дебатах, а обвинуваченого і в останньому слові, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вироком суду, 30 грудня 2014 року ОСОБА_8 , знаходячись у маршрутному таксі, перед зупинкою громадського транспорту "Площа Радянська" повторно таємно викрав майно ОСОБА_11 на суму 3050 грн.

10 квітня 2015 року близько 10.20 год. ОСОБА_8 із квартири АДРЕСА_2 повторно відкрито викрав майно ОСОБА_12 на суму 1500 грн.

10 травня 2015 року близько 01.30 год. він же, знаходячись біля будинку № 163 на вул. Гоголя, з автомобіля марки "Сітроєн Джампер" (державний номерний знак № НОМЕР_1 ) шляхом розбиття скла водійських дверей повторно таємно викрав майно ОСОБА_9 на суму 2000 грн.

14 травня 2015 року в нічний час ОСОБА_8 біля будинку № 10а на вул. К. Великого у такий же спосіб із автомобіля марки "Мерседес" (державний номерний знак НОМЕР_2 ) повторно таємно викрав майно ОСОБА_10 на суму 5000 грн.

19 травня 2015 року у вечірній час він, знаходячись на зупинці громадського транспорту "вулиця Анголенка", повторно таємно викрав із сумки майно ОСОБА_13 на суму 1250 грн.

23 травня 2015 року близько 22.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 2 на вул. Запорізькій, із автомобіля марки ЗАЗ-110307 (державний номерний знак НОМЕР_3 ) шляхом розбиття скла пасажирських дверей повторно таємно викрав майно ОСОБА_14 на суму 4450 грн.

Крім того, ОСОБА_8 порушив правила адміністративного нагляду за таких обставин. 13 травня 2014 року його було звільнено від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, на невідбутий строк три місяці п`ятнадцять днів. Перед звільненням місцевий суд постановою від 05 травня 2014 року встановив щодо засудженого адміністративний нагляд на строк один рік із дня ухвалення постанови із зобов`язанням прибути до обраного місця проживання, де стати на облік у підрозділі органу внутрішніх справ, куди з`являтися на реєстрацію 1, 2, 3, 4 середи кожного місяця. Проте з 04 березня 2015 року ОСОБА_8 з метою ухилення від указаного нагляду припинив з`являтися на реєстрацію (за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності), порушив заборону виїжджати в особистих справах за межі населеного пункту, де він мешкав, змінювати місце проживання без дозволу органу внутрішніх справ.

Зі змісту вироку випливає, що ОСОБА_8 вчинив грабіж, порушення правил адміністративного нагляду та п`ять епізодів крадіжок чужого майна. При чому всі епізоди крадіжок були об`єднані однією кваліфікацією (ч. 2 ст. 185 КК України). Із зазначених злочинів лише один епізод крадіжки скоєно ОСОБА_8 до постановлення попереднього вироку, інші - після, але до повного відбуття покарання.

З урахуванням цих обставин місцевий суд мав би призначити засудженому покарання спочатку за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України, потім - за сукупністю цих злочинів згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, а остаточне - за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України з урахуванням того покарання, яке було визначено ухвалою місцевого суду від 16 квітня 2015 року, на підставі покарань, призначених засудженому за двома попередніми вироками.

Проте цей суд призначив ОСОБА_8 покарання і за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, припустившись, таким чином, помилки.

У вказаному випадку за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК покарання не могло призначатись, адже епізоди крадіжок не отримали самостійної кваліфікації, тому, звичайно, не мали самостійної санкції. А за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті), які не мають самостійної санкції, покарання не призначається (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання").

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував тяжкість скоєного ним злочинів, попередні судимості, в якості пом`якшуючої покарання обставини суд врахував у тому числі і його стан здоров`я та призначив покарання, яке відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого. Доводи обвинуваченого про те, що суд не врахував наявності у нього на утриманні малолітньої дитини та хворої матері матеріалами провадження не підтверджуються. Крім того, як вбачається із звукозапису судових засідань суду першої інстанції обвинувачений зазначав, що він є неодружений і про наявність на його утриманні дитини та хворої матері не зазначав. Вперше згадав про неповнолітню дитину та матір інваліда у апеляційній скарзі, однак будь яких документів на підтвердження цього ні в апеляційних, ні в касаційної інстанціях не він, ні його захисник не надавали. Тому ці обставини не можуть бути взяті до уваги. Разом з тим, вимога апеляційної скарги про зарахування у строк покарання часу знаходження обвинуваченого під вартою у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 185 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України - чотири роки позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України - три місяці арешту.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_8 приєднано частково не відбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 року і Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року і остаточно призначити до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 30.05.2015 року по 17.03.2016 року, та з 21.06.2016 по 24.10.2016 року з розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3