Справа № 278/3573/15-к
В И Р О К
Іменем України
17 травня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Глибочиця Житомирського району, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:
22.09.2015 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 190 КК України до двох років позбавлення волі;
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в :
На початку березня 2015 року ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_4 в с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області, після чого вони періодично зустрічались та спілкувались.
В ході однієї із розмов ОСОБА_6 розповів ОСОБА_4 про те, що має намір оздоровитись у зв`язку з тим, що його почала турбувати давня травма, отримана в 1992 році.
За вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_4 з метою заволодіння коштами ОСОБА_6 запропонувала йому допомогти придбати путівку в КП Житомирський лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші», запевнивши ОСОБА_6 у своїх можливостях та повідомивши, що може дістати путівку за грошові кошти в сумі 1500 грн., на що останній погодився.
Після цього ОСОБА_4 4 травня 2015 року, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою та переслідуючи корисливий мотив, ввівши в оману ОСОБА_6 , повторно заволоділа грошовими коштами в сумі 1500 грн., надані потерпілим в якості оплати за путівку, та в подальшому ними розпорядилась на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнала повністю та підтвердила викладені обставини.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому діянні іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Беручи до уваги, що обвинувачена повністю визнала вину у вчиненому злочині, суд за її згодою та згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачена відмовилась давати показання, суд обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує її діяння за ч. 2 ст. 190 КК України як повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України є умисним злочином проти власності середньої тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_4 судима за вчинення аналогічного злочину, за що відбуває покарання у виді позбавлення волі, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацююча, за місцем відбування покарання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченої, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції її від суспільства та призначає їй покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що більш м`які види покарання, передбачені санкцією, ч. 2 ст. 190 КК України, не зможуть забезпечити виправлення обвинуваченої та попередити вчинення нею нових злочинів. Беручи до уваги, що обвинувачена вчинила злочин до постановлення попереднього вироку, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.
Позов у провадженні не пред`явлено, дані про процесуальні витрати відсутні.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена відбуває покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання відносно неї запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2015 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного обвинуваченій ОСОБА_4 покарання обчислювати з 26 січня 2016 року, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1