Справа №639/2939/16-к
Провадження №1-кп/639/257/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000474 від 22.02.2016 року, у відношенні:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

-06.09.2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 19.07.2013 року звільнений з Куражської виховної колонії умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 23 дні,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
20.02.2016 року приблизно о 23 годині ОСОБА_15 разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 , перебуваючи на перехресті вул. Некрасова та вул. Конотопській м. Харкова, зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , який, будучи одягненим у робочий спецодяг, повертався із магазину до свого робочого місця на приватній фірмі «Алекс-3», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Конотопська, буд.1.

Саме в той час у ОСОБА_15 та ОСОБА_14 виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами останнього, так як вони були достовірно обізнані щодо отриманої у значений день заробітної плати працівниками ПФ «Алекс-3». При цьому, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 заздалегідь розподілили між собою ролі для вчинення розбійного нападу. Так, ОСОБА_15 повинен був відволікти увагу ОСОБА_10 тим, що попросить у останнього підкурити цигарку, а ОСОБА_14 у свою чергу повинен був наносити удари для подолання можливого спротиву ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_15 , як і було обумовлено зі ОСОБА_14 , спочатку підійшов до ОСОБА_10 та попросив у нього прикурити цигарку. У відповідь на це ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи про можливість вчинення злочинного нападу щодо нього, почав запальничкою підкурювати йому цигарку. Саме в той час ОСОБА_14 , виконуючи свою роль при скоєнні спланованого розбійного нападу, у відповідності до заздалегідь розподілених ролей, наблизився ззаду до ОСОБА_10 та, діючи самостійно, не узгоджено зі своїм подільником ОСОБА_15 , в результаті ексцесу співвиконавця щодо застосування знаряддя злочину, а саме: підібраної на місці події скляної пляшки без вмісту, зненацька для останнього спочатку наніс нею удар у потиличну частину голови потерпілого, а потім, коли той присів, наніс ще один удар правою ногою та удар кулаком правої руки в його обличчя. Далі ОСОБА_15 , діючи узгоджено зі ОСОБА_14 , наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_14 , продовжуючи свої злочинні, узгоджені з ОСОБА_15 дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , витяг із карману робочого одягу потерпілого грошові кошти в сумі 25 гривень та залишив їх при собі.

Надалі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 відтягнули потерпілого з проїзної частини вулиці до паркану приватного домоволодіння АДРЕСА_5 , де притулили потерпілого спиною до паркану. В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, бажаючи отримати від ОСОБА_10 більшу суму грошових коштів, усвідомлюючи протиправність діяння, направленого на незаконне збагачення, шляхом застосування насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, ОСОБА_14 , діючи узгоджено з ОСОБА_15 , наніс приблизно 3-4 удари кулаком правої руки в ділянку лівої частини тулубу потерпілого, а ОСОБА_15 , піднявши із землі гирло від розбитої пляшки, взяв його у ліву руку і, використовуючи в якості знаряддя злочину, підніс його до правого ока потерпілого та став погрожувати йому тим, що пошкодить око, якщо той не віддасть їм зарплатню, яку отримав того дня.

Усвідомлюючи реальну небезпеку та побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_10 у відповідь на протиправні насильницькі дії нападників, погрози та вимоги ОСОБА_15 , узгоджені зі ОСОБА_14 , ніякого опору їм чинити не став та добровільно повідомив, що в роздягальні у нього є гроші в сумі 3000 гривень, які він готовий віддати тільки, щоб вони його відпустили.

Потім ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію спільного зі ОСОБА_14 злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , подзвонив на мобільний телефон своєму знайомому ОСОБА_16 , який також працював на ПФ «Алекс-3», та попросив того винести з роздягальні гроші в сумі 3000 гривень, які належать потерпілому. ОСОБА_16 , нічого не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_15 , та, не будучи достовірно обізнаним про обставини вчиненого розбійного нападу на ОСОБА_10 , передав ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 3000 гривень, з яких той 200 гривень віддав потерпілому, а сумою 2800 гривень незаконно заволодів на свою користь та на користь подільника у скоєнні злочину, ОСОБА_14 .

Після цього, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , звернувши на свою користь грошові кошти в сумі 2825 гривень, з місця скоєння злочину зникли та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.

В результаті розбійного нападу ОСОБА_15 у групі зі ОСОБА_14 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2825 гривень, а також спричинили йому ушкодження на обличчі у вигляді забиття м`яких тканин, ступінь тяжкості яких не можливо встановити, що підтверджено висновком судово-медичного експерта №391-А/16 від 18.03.2016 року.

Крім того, ОСОБА_14 , як подільник ОСОБА_15 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 закриту травму грудної клітини з наявністю саден м`яких тканин та переламів 6, 7, 8, 9 ребер зліва, лівостороннього гемопневмоторакса, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як тягнучі за собою тривалий розлад здоров`я, що підтверджено висновком судово-медичного експерта №391-А/16 від 18.03.2016 року.

Крім цього, ОСОБА_14 , діючи самостійно, не узгоджено зі своїм подільником ОСОБА_15 , в результаті ексцесу співвиконавця щодо застосування знаряддя злочину, а саме: скляної пляшки без вмісту, спричинив потерпілому ОСОБА_10 вдавлений перелом зводу черепа, епідуральну гематому справа, забій головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що підтверджено висновком судово-медичного експерта №391-А/16 від 18.03.2016 року.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_15 вину у вчиненні злочину визнав частково та пояснив, що він не заперечує факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , однак, категорично заперечує наявність у нього із ОСОБА_14 попередньої змови на вчинення розбою, заперечує наявність в їх діях корисливого мотиву.

Підсудний ОСОБА_15 цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 визнав у частині відшкодування майнової шкоди, в частині відшкодування моральної шкоди заявлений цивільний позов не визнав.

Під час допиту у судовому засіданні підсудний ОСОБА_15 надав показання, що 20.02.2016 року він зустрівся із ОСОБА_14 в магазині «Дигма», за місцем своєї роботи. Далі вони вдвох проїхали на ОСОБА_17 , оскільки він пообіцяв ОСОБА_14 показати підприємство, де останній може працевлаштуватись. Приїхавши на ОСОБА_17 вони зайшли в супермаркет «АТБ», де придбали енергетичні напої, які випили в парку. Далі пішли на вулицю, де розташовується фірма «Алекс-3», та показав ОСОБА_14 підприємство, де можна працевлаштуватись. В цей час по вулиці йшов чоловік, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, із яким у них виникла сварка, конфлікт ініціював сам потерпілий. Після цього він наніс потерпілому, яким виявився ОСОБА_10 , два удари в обличчя, потім ззаду підбіг ОСОБА_18 та вдарив потерпілого по голові, чим саме він не бачив. Після цього ОСОБА_14 відійшов в сторону, а він почав розмовляти із потерпілим, який пояснив, що може добровільно дати їм грошові кошти, щоб вони його не били. Потім потерпілий зателефонував своєму напарнику, який повинен був винести грошові кошти. Після цієї розмови він ( ОСОБА_15 ) зателефонував раніше знайомому ОСОБА_16 , який виніс грошові кошти у сумі 3000 грн., ОСОБА_14 в цей час знаходився в стороні неподалік. Протягом 10 хвилин вони розмовляли із ОСОБА_10 , потім він повернув потерпілому 200 гривень, після цього також в карман його куртки поклав грошові кошти у сумі 2800 грн., мобільний телефон та пачку цигарок. Потім вони із ОСОБА_14 поїхали в різних напрямках.

Підсудний ОСОБА_15 пояснив, що факт спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень він не оспорює, однак заперечує факт заволодіння його грошовими коштами.

З показань підсудного ОСОБА_15 , під час досудового розслідування він давав зізнавальні показання під примусом співробітників поліції, побоюючись застосування до нього фізичного насильства та можливості спричинення тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_15 оспорював кваліфікацію його дій за ч.2 ст.187 КК України, оскільки він раніше не судимий, разом із ОСОБА_14 вони не домовлялись про вчинення цього злочину, майном чи грошовими коштами потерпілого він не заволодів.

З наведеного підсудний ОСОБА_15 вважає, що в його діях відсутній склад злочину - розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а тому вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ч.1 ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 на початку судового розгляду вину у вчиненні злочину визнавав частково, при завершенні судового розгляду вину визнав у повному обсязі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 підсудний ОСОБА_14 в частині відшкодування майнової та моральної шкоди визнав у повному обсязі.

Під час допиту у судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 надав показання, що в лютому 2016 року приблизно о 21 год. 40 хв. він зустрівся в магазині «Маркет Плюс» із ОСОБА_19 , який запропонував йому поїхати в район Баварії та забрати борг у його знайомого. На трамваї вони доїхали в район Баварії, в магазині «АТБ» придбали безалкогольний енергетичний напій, який вдвох випили в парку. Приблизно о 23 год. 40 хв. вони пішком дійшли до якоїсь вулиці, назву якої не пам`ятає, далі ОСОБА_15 сказав, що його знайомий працює на фірмі «Алекс-3» та вони залишились його чекати. Через 15 хвилин в напрямку ПФ «Алекс-3» по вулиці спускався чоловік, на якого ОСОБА_15 вказав як на особу, яка повинна була віддати борг. ОСОБА_15 пояснив, що він раніше працював на підприємстві «Алекс-3» та в цей день повинні були видати заробітну плату. Перед цим вони домовились, що якщо із чоловіком виникне спір чи бійка, він ( ОСОБА_14 ) надасть ОСОБА_15 фізичну допомогу. Перед цим ОСОБА_15 передав йому пляшку шампанського для того, щоб якщо чоловік віддасть борг, то вони із ним її вип`ють. Коли чоловік підійшов до ОСОБА_15 , останній ударив його в обличчя, в цей час він підбіг ззаду та вдарив чоловіка пляшкою по голові, після чого наніс йому декілька ударів ногами і руками по тулубу та обличчю. Потім чоловік впав на землю та він наніс йому ще декілька ударів по тулубу. Після цього чоловіка, яким виявився ОСОБА_10 , вони разом із ОСОБА_15 відтягнули до паркану приватного домоволодіння та він витягнув з його карману грошові кошти у сумі 25 гривень, телефон та інші цінності у потерпілого не забирав. Потім ОСОБА_20 сказав, що самостійно поговорить із цим чоловіком та попросив його зачекати неподалік, також ОСОБА_15 по телефону комусь дзвонив. Через 15 хвилин до нього на перехрестя підійшов ОСОБА_15 та повідомив, що його знайомий із підприємства виніс грошові кошти у сумі 3000 грн. Пізніше йому стало відомо, що грошові кошти виносив ОСОБА_16 , який працює на «Алекс-3». Грошові кошти у сумі 2800 грн. вони розділили між собою, 200 гривень ОСОБА_15 залишив потерпілому.

Крім визнання вини підсудним ОСОБА_14 та незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_15 , винність зазначених осіб у вчиненні інкримінованих злочинів, в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, підтверджується показаннями потерпілого та допитаних під час судового розгляду свідків, сукупністю досліджених письмових доказів.

Під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав показання, що 20.02.2016 року приблизно з 21 год. 30 хв. до 22 години він повертався із магазину на роботу на ПФ «Алекс-3». На відстані приблизно 20 метрів від прохідної підприємства на вулиці він побачив двох раніше невідомих чоловіків. Один із чоловіків підійшов до нього та попросив прикурити. Потім цей чоловік наніс йому удар в обличчя, інший чоловік підійшов ззаду та наніс удар по голові, як встановлено було пізніше удар був нанесений скляною пляшкою. Далі нападники почали наносити йому удари по тулубу та обличчю, від яких він упав на коліна на землю. Пізніше вони обшукали його кармани, витягнули ключі, пачку цигарок та мобільний телефон. Потім його відтягнули до паркану та почали у нього вимагати грошові кошти, один із чоловіків витягнув у нього з кишені 25 гривень.

Після цього нападники почали вимагати у нього грошові кошти, оскільки їм відомо про виплату в цей день заробітної плати на підприємстві. Коли він відповів, що грошей у нього немає, один із чоловіків, яким виявився ОСОБА_14 , задер йому светр зліва та кулаком наніс 4-5 ударів по тулубу (по ребрам), після чого він відчув сильний біль. Інший нападник, яким виявився ОСОБА_15 , підійшов зліва, приставив до ока «розочку» від розбитої пляшки та сказав, що якщо він не видасть їм гроші, то він виріже йому око. На це він відповів, що грошові кошти знаходяться у роздягальні на роботі. Потім ОСОБА_15 подзвонив своєму знайомому на ім`я ОСОБА_21 , який також працює на ПФ «Алекс-3», та повідомив, що із роздягальні необхідно винести грошові кошти. Потім на телефон ОСОБА_15 зателефонував його знайомий та сказав, що не може знайти роздягальню. Після цього він по телефону пояснив, де знаходиться роздягальня та грошові кошти. Через деякий час він розмовляв зі своїм напарником Поколодним, якому також пояснював, що він дозволяє взяти грошові кошти в роздягальні. Пізніше із території підприємства вийшов чоловік, яким виявився ОСОБА_16 , який виніс грошові кошти у сумі 3000 грн. та віддав їх ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_16 сказав: «Это не тот человек» та запитав, навіщо його побили. ОСОБА_15 відповів, що вони вже зрозуміли, що це не та особа, однак грошові кошти все одно їм необхідні. Після цього ОСОБА_15 запитав у ОСОБА_16 , що тепер робити із потерпілим, відпускати чи добити. ОСОБА_16 сказав їм: «Отпускайте его, и так это статья и парень не при делах». Далі ОСОБА_16 пішов на підприємство, а нападники сказали йому: «Ты попал не в то время, не в то место», потім залишили йому грошові кошти у сумі 200 гривень та пішли у невідомому напрямку. Через деяких час він повернувся до роздягальні на ПФ «Алекс-3», де пробув до ранку. Зранку його відвезли додому, звідки викликали бригаду швидкої невідкладної медичної допомоги та відвезли до лікарні.

З показань потерпілого ОСОБА_10 , 21.02.2016 року в 4 лікарні швидкої невідкладної допомоги лікарі встановили у нього перелом кісток черепа та ушкодження внутрішньої артерії, після чого провели операцію. На лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» він знаходився більше одного місяця, потім продовжував лікування амбулаторно у поліклініці за місцем проживання, на даний час вирішується питання щодо оформлення групи інвалідності.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_16 надав показання, що він працював на ПФ «Алекс-3». В лютому 2016 року в нічний час йому на телефон зателефонував ОСОБА_20 , який раніше працював на цьому ж підприємстві, після чого передав трубку ОСОБА_22 , який просив винести йому із роздягальні грошові кошти. Потім він пішов до роздягальні, де знаходився ОСОБА_23 , там взяв грошові кошти у сумі 3000 грн. Далі вийшов на вулицю до прохідної ПФ «Алекс-3», де знаходився ОСОБА_15 , біля паркану сидів ОСОБА_10 , на обличчі у нього була кров. На запитання що з ним трапилось ОСОБА_10 пояснив, що він нібито впав, після цього він за згодою ОСОБА_10 передав грошові кошти ОСОБА_15 . В цей день ОСОБА_14 на місці поблизу прохідної ПФ «Алекс-3» він взагалі не бачив.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надав показання, що він працює на ПФ «Алекс-3». 20.02.2016 року о 20 годині він прийшов на роботу, ОСОБА_10 в цей день також працював. Приблизно о 23 годині ОСОБА_10 пішов із робочого місця. О 24 годині на підприємстві розпочинається перерва, після чого він пішов до роздягальні та зателефонував ОСОБА_10 , останній на дзвінки не відповідав. Через деякий час до роздягальні зайшов невідомий чоловік у куфайці та сказав, що його знайомий на ім`я ОСОБА_25 попросив винести грошові кошти. Далі він почав розмовляти із ОСОБА_25 , який передав телефон ОСОБА_10 , який сказав: «Чёрная куртка, деньги в кармане», після чого дзвінок зірвався. Далі чоловік, який прийшов до роздягальні, дістав із куртки з шафи ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 3250 грн., перерахував їх та пішов із роздягальні. Приблизно о 00 год. 45 хв. до роздягальні повернувся ОСОБА_10 , він весь був побитий. Останній пояснив, що коли він підходив до прохідної фірми, на вулиці на нього напали два чоловіка, які вдарили його по голові, звалили з ніг, почали бити та вимагати грошові кошти. Пізніше третій чоловік виніс гроші та сказав: «Это не он, вы перепутали». На це двоє чоловіків відповіли, що їм все одного з кого брати гроші. Потім він повернувся до роботи, а ОСОБА_10 залишився в роздягальні. Зранку повідомив службі охорони про факт побиття ОСОБА_10 , після чого потерпілого відвезли додому.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав показання, що він працює охоронцем на ПФ «Алекс-3». В лютому 2016 року, точної дати не пам`ятає, о 20 годині ОСОБА_10 вийшов на роботу. В нічний час він здійснював обхід на підприємстві, ОСОБА_10 був відсутній на робочому місці, його напарник пояснив, що останній знаходиться в роздягальні. Приблизно о 07 год. 30 хв. зайшов до роздягальні та побачив потерпілого ОСОБА_10 , в нього на голові була кров та він не міг розмовляти. Після цього він повідомив старшому охорони та ОСОБА_10 відвезли додому.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 надала показання, що вона працює фельдшером швидкої допомоги в КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». 21.02.2016 року приблизно о 10 годині їх бригада здійснювала виїзд за адресою місця проживання ОСОБА_10 , у якого було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, перелом ребер, параорбітальна гематома та садна. З пояснень ОСОБА_10 зазначені тілесні ушкодження він отримав вночі при виході із роботи, де його побили невідомі. Після цього потерпілого госпіталізували до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова».

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_28 надала показання, що у вересні 2013 року вона познайомилась із ОСОБА_14 , із яким вони почали зустрічатись. Останній навчався у Вовчанському медичному коледжі, в якому характеризувався позитивно. В грудні 2015 року ОСОБА_14 за вчинення хуліганських дій відрахували із медичного коледжу, після чого він переїхав проживати та працювати до м. Харкова. З приводу скоєного злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 свідку нічого не відомо.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 надала показання, що вона є цивільною дружною ОСОБА_15 . Вона працювала контролером якості на ПФ «Алекс-3», ОСОБА_15 також працював на цьому підприємстві. На підприємстві виплачується заробітна плата кожної суботи. 20.02.2016 року у вечірній час ОСОБА_15 пішов із квартири, він був тверезий та не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зранку наступного дня о 09 годині ОСОБА_15 вже був вдома, коли саме він повернувся додому їй не відомо, грошових коштів у нього із собою не було. Через два дні ОСОБА_15 затримали співробітники поліції. Щодо обставин вчинення злочину у відношенні потерпілого ОСОБА_10 свідку нічого не відомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_30 надала показання, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_10 20.02.2016 року її чоловік в нічну зміну пішов на роботу в ПФ «Алекс-3». Зранку наступного дня вона знаходилась на роботі, їй зателефонувала дитина та повідомила, що батька госпіталізували до лікарні швидкої медичної допомоги. Пізніше чоловік їй пояснював, що коли він вночі вийшов на вулицю за територію підприємства, невідомі на нього напали та спричинили тілесні ушкодження.

Окрім показань підсудних ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , показань потерпілого ОСОБА_10 та свідків події, судом досліджено письмові докази по кримінальному провадженню, якими підтверджується винність підсудних у вчиненні інкримінованих злочинів.

24.02.2016 року ОСОБА_15 до Жовтневого відділення поліції Київського ВП ГУ НП в Харківській області подано письмову заяву, в якій він надав зізнання за фактом того, що 20.02.2016 року у період часу з 22 год. 30 хв. до 23 години на перехресті вул. Конотопській та вул. Крилова ним разом із знайомим на ім`я ОСОБА_31 вчинено напад на чоловіка, під час якого вони заволоділи грошовими коштами у сумі 2800 грн. (кримінальне провадження (далі к/п), а.с.47).

16.03.2016 року ОСОБА_14 до Жовтневого відділення поліції Київського ВП ГУ НП в Харківській області подано письмову заяву, в якій він надав зізнання за фактом того, що 20.02.2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. ним разом із ОСОБА_19 вчиненому напад на чоловіка в районі вул. Конотопської, після чого він вдарив чоловіка пляшкою по голові, далі вони побили чоловіка та забрали грошові кошти у сумі 2800 грн. (к/п, а.с.206).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.02.2016 року та відеозапису до нього, під час проведення зазначеної слідчої дії на місці події підозрюваний ОСОБА_15 розповів про обставини вчинення ним 20.02.2016 року разом зі знайомим на ім`я ОСОБА_31 нападу на ОСОБА_10 поблизу ПФ «Алекс-3», показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, також розповів, що вони заволоділи грошовими коштами у сумі 2800 грн., які вони розділили між собою.

Під час проведення слідчої дії на місці події слідчим вилучено гирло скляної пляшки, яким зі слів ОСОБА_15 він погрожував потерпілому під час розбійного нападу на останнього. Зазначений протокол складено слідчим ОСОБА_32 , за участю криміналіста ОСОБА_33 , понятих та підозрюваного ОСОБА_15 , протокол підписано учасниками без зауважень та заперечень.

Відтвореними у судовому засіданні відеозаписом підтверджуються обставини, при яких проводився слідчий експеримент 24.02.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_15 , під час якого останній надав зізнавальні показання щодо обставин вчинення розбою (к/п а.с.66-71).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 28.03.2016 року, слідчим ОСОБА_32 проведено огляд гирла від розбитої скляної пляшки з білого прозорого скла, що вилучена під час проведення слідчого експерименту 24.02.2016 року. Постановою слідчого від 28.03.2016 року зазначений предмет визнано речовим доказом по кримінальному провадженню (к/п а.с.245-246).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2016 року, підозрюваний ОСОБА_15 впізнав особу на ім`я ОСОБА_31 , із яким 20.02.2016 року о 22 год. 30 хв. він вчинив розбійний напад по вул. Конотопській в м. Харкові, впізнана особа ОСОБА_14 (к/п а.с.86-89).

Відповідно до протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 26.02.2016 року, потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_15 та ОСОБА_14 як осіб, які 20.02.2016 року вчинили розбійний напад на нього (к/п а.с.103-110).

Під час проведення слідчого експерименту 10.03.2016 року підозрюваний ОСОБА_15 показав механізм нанесення ним із знайомим на ім`я ОСОБА_31 тілесних ушкоджень потерпілому, під час вчинення ними розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 .

Зазначений протокол складено за показаннями підозрюваного ОСОБА_15 , які надані у присутності захисника ОСОБА_11 , за участю понятих та криміналіста ОСОБА_33 , протокол підписано учасниками без зауважень та заперечень. Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом підтверджуються обставини, при яких проводився слідчий експеримент 10.03.2016 року (к/п а.с.171-174).

Таким чином, під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_15 , він розповідав про обставини вчинення злочину, вказував такі фактичні дані і обставини, які на даній стадії не були відомі органу досудового розслідування. В подальшому, дані факти були повністю підтверджені під час проведення досудового розслідування, що також підтверджуються сукупністю письмових доказів, які узгоджуються із показаннями потерпілого і свідків, висновками судових експертиз.

Відповідно до абз.4 висновку судово-медичного експерта №365-А/16 від 16.03.2016 року, з огляду на дані протоколів допитів потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_15 , а також протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_15 , слід вважати, що підозрюваний ОСОБА_14 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: вдавлений перелом зводу черепа, епідуральну гематому, забій головного мозку; садна м`яких тканин грудної клітки, переломи 6, 7, 8, 9 ребер зліва, лівобічний гемопневмоторакс. Які ушкодження на обличчі потерпілого ОСОБА_10 утворились внаслідок дій ОСОБА_34 , а які внаслідок дій ОСОБА_15 , по наявним даним встановити не надається можливим (к/п а.с.181-182).

Згідно висновків судово-медичного експерта №297-А/16 від 26.02.2016 року та №391-А/16 від 18.03.2016 року, у зв`язку із подією у потерпілого ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження:

- важка черепно-мозкова травма з наявністю синців, саден і забитої рани на обличчі, перелому кісток носа, вдавленого перелому зводу черепа, епідуральної гематоми з правої сторони, забій головного мозку;

- закрита травма грудної клітини з наявністю саден м`яких тканин, переломів 6, 7, 8, 9 ребер зліва, лівостороннього гемопневмоторакса.

Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути при обставинах, викладених в історії хвороби, відносяться: травма голови - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); закрита травма грудної клітини з наявністю переломів ребер - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») (к/п а.с.92-93, 223-225).

Згідно висновку судово-медичного експерта №391-А/16 від 18.03.2016 року, з огляду на дані протоколів допитів потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_14 , слід вважати, що підозрюваний ОСОБА_14 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 наступні ушкодження: вдавлений перелом зводу черепа, епідуральну гематому, забій головного мозку, перелом кісток носа; садна м`яких тканин грудної клітки, переломи 6, 7, 8, 9 ребер зліва, лівобічний гемопневмоторакс. За наявними даними встановити, які конкретно ушкодження на обличчі потерпілого ОСОБА_10 утворились внаслідок дій підозрюваного ОСОБА_15 не надається можливим (к/п а.с.223-225).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудних та визнання їх винуватості.

Показанням підсудного ОСОБА_15 щодо того, що у нього не було попередньої змови зі ОСОБА_14 на вчинення розбою та щодо відсутності корисливого мотиву, оскільки він не забирав грошові кошти у потерпілого ОСОБА_10 та повернув їх йому перед тим, як піти з місця події, суд надає критичну оцінку.

Зазначені показання ОСОБА_15 колегія суддів вважає неправдивими і недостовірними, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути відповідальності за скоєне, оскільки ці показання спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , показаннями підсудного ОСОБА_35 , свідка ОСОБА_16 , а також протоколами проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_15 від 24.02.2016, 10.03.2016 року та відеозаписами до них, які досліджені під час судового розгляду.

Судом визнаються правдивими та достовірними показання потерпілого ОСОБА_10 щодо того, що вчинення розбою у відношенні нього було пов`язано із заволодінням грошовими коштами, з урахуванням послідовності та незмінності показань потерпілого, які узгоджуються із показаннями підозрюваного ОСОБА_35 , показаннями свідків події, дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Показання підсудного ОСОБА_15 про застосування до нього недозволених заходів психологічного впливу з боку працівників правоохоронних органів, в результаті чого він під погрозою застосування фізичного насильства нібито був вимушений обмовити себе у вчиненні злочину, судом оцінюються критично.

При обранні у відношенні ОСОБА_15 запобіжного заходу 24.02.2016 року під час судового засідання слідчому судді Жовтневого районного суду м. Харкова він нічого не повідомляв про застосування до нього співробітниками правоохоронних органів недозволених заходів фізичного чи психологічного впливу (к/п а.с.75-77).

Постановою слідчого ОСОБА_36 від 10.03.2016 року для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_15 було призначено захисника. На підставі доручення Центру безоплатної правової допомоги від 10.03.2016 року захист здійснює адвокат ОСОБА_11 (к/п а.с.163-167).

Підозрюваний ОСОБА_15 при проведенні 10.03.2016 та 23.03.2016 року слідчих дій за його участі надавав зізнавальні показання у присутності захисника ОСОБА_11 , нічого не зазначав про застосування до нього психологічного примусу співробітниками поліції.

Із заявами чи скаргами ОСОБА_15 до адміністрації Харківської установи виконання покарань №27 чи до органів прокуратури за вказаними фактами не звертався. При цьому, під час судового розгляду він не вказав на конкретних осіб та не повідомив обставин, при яких до нього нібито застосовувались недозволені заходи психологічного впливу.

Судом не встановлено будь-яких доказів, які б підтверджували ці доводи підсудного, не надані вони були й стороною захисту, у зв`язку з чим доводи підсудного ОСОБА_15 про застосування до нього незаконних методів ведення досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Кваліфікуючи дії підсудних ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , в межах пред`явленого особі обвинувачення, колегія суддів виходить із наступних обставин.

Згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Оцінюючи спільний характер дій та роль кожного із підсудних у вчиненні розбою, конкретні обставини вчинення злочину, оскільки підсудні діяли узгоджено та зі спільним умислом, колегія суддів приходить до висновку, що між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ще до початку злочину відбулась змова про спільне вчинення нападу з метою заволодіння грошовими коштами.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, при ексцесі виконавця, тобто коли один зі співучасників вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин (наприклад, при домовленості заподіяти потерпілому тілесні ушкодження позбавив його життя), за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи - за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

Враховуючи встановлені судом обставини, дії ОСОБА_14 щодо спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, були вчинені в результаті ексцесу співвиконавця, оскільки вони виходять за межі домовленості з ОСОБА_15 та не охоплювались їх спільним умислом.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням погрози насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_14 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_15 встановлено, що він в 2003-2004 роках був учасником бойових дій в Іраку, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в 2015 році проходив лікування в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» з туберкульозом верхньої частини лівої легені, інвалідності не має, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також батька ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше не судимий (к/п а.с.61-64, 248-260, судова справа а.с.83-87, 167).

Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_15 , під час судового розгляду не встановлено.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_14 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, неодружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше судимий (к/п а.с.83-85, 254-260).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , відповідно до ч.1 ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_14 , під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_15 , колегія суддів виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним тяжким злочином, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, у зв`язку з чим судом призначається покарання за санкцією ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються відомості про особу ОСОБА_15 , наявність у нього статус учасника бойових дій, факт знаходження на його утриманні малолітньої дитини та батька інваліда ІІІ групи, у зв`язку з чим йому не призначається покарання в межах максимальної санкції за ч.2 ст.187 КК України, однак ці обставини не впливають на тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини вчинення злочину та його наслідки.

Під час судового розгляду не вставлено обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 , враховуючи дані про особу підсудного, думку потерпілого ОСОБА_10 , який просив суд призначити підсудному суворе покарання, судом не встановлено підстав призначення покарання в межах мінімальної санкції чи для застосування вимог статті 69 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_14 колегія суддів виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, його відношення до скоєного злочину, конкретні обставини вчинення злочину та його наслідки, думку потерпілого, який відніс вирішення цього питання на розсуд суду, у зв`язку з чим судом призначається покарання за санкцією ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_14 підстав для застосування положень ст.69 КК України також не має, оскільки встановлені судом пом`якшуючі обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, конкретний обставин вчинення злочину та його наслідків.

Вирішуючи питання про стягнення із підсудних на користь потерпілого ОСОБА_10 спричиненої майнової та моральної шкоди, колегія суддів виходить із наступних обставин.

Внаслідок вчинення 20.02.2016 року ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розбійного нападу на ОСОБА_10 , потерпілому спричинена майнова шкода на загальну суму 22567,33 грн., з яких 19767,33 грн. є витратами на лікування та реабілітацію, що підтверджується наданими до суду розрахунковими документами, та 2800,00 грн. є сумою викрадених грошових коштів (судова справа а.с.39-63).
Відповідно до розписки ОСОБА_10 від 12.08.2016 року, в рахунок погашення ОСОБА_14 майнової шкоди на суму 10000 грн., потерпілим отримано від ОСОБА_39 грошові кошти, що потерпілий підтвердив під час судового розгляду (судова справа а.с.174).
Таким чином, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 12567,33 грн., з урахуванням часткового відшкодування шкоди під час судового розгляду.
Сума викрадених грошових коштів у розмірі 2800,00 грн. підлягає стягненню з підсудних ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в солідарному порядку.

При цьому, витрати, пов`язані із лікування та реабілітацією потерпілого на суму 9767,33 грн., підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_14 , оскільки саме його діями потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він проходив лікування та реабілітацію.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що внаслідок вчиненого розбою йому спричинили тяжкі травми голови та тіла, внаслідок чого він був звільнений з ПФ «Алекс-3», на даний час вирішується питання щодо оформлення ним групи інвалідності, у нього були суттєво порушені нормальні життєві умови, на утриманні у нього знаходяться неповнолітня дитина та мати інвалід ІІ групи та вітчим, який є пенсіонером.

Таким чином, з урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілого, враховуючи тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідного часу та зусиль, направлених для їх відновлення, колегія суддів приходить до висновку про те, що потерпілому спричинена моральна шкода, яка визначається у грошовій формі в сумі 100 000 грн., що є справедливою компенсацією спричинених моральних страждань, у зв`язку з чим цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_15 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є в його власності.

ОСОБА_14 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є в його власності.

До набрання вироком суду законної сили продовжити у відношенні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та у відношенні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області (№27).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 24.02.2016 року (к/п а.с.75-77).

На підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_15 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення у період часу з 24.02.2016 року по 07.09.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 15.03.2016 року (к/п а.с.184-187, 217-219).

На підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення у період часу з 15.03.2016 року по 07.09.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.п.н. НОМЕР_1 , у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2800 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.) та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.п.н. НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 9767,33 грн. (дев`ять тисяч сімсот шістдесят сім гривень 33 коп.).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: гирло від розбитої скляної пляшки з білого прозорого скла, що вилучена під час проведення слідчого експерименту 24.02.2016 року знищити як знаряддя скоєння злочину (к/п а.с.245-246).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3