Справа № 296/9019/16-к
Провадження № 1-кс/296/3797/16
УХВАЛА
Іменем України
02 листопада 2016 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 клопотання адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно їх підзахисного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Захисники підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд із клопотанням про зміну застосованого 22.09.2016 р. відносно їх підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В клопотанні зазначено, що 22.09.2016 року слідчим суддею Корольовського райсуду м. Житомира винесено ухвалу у справі № 296/7914/16-к про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного 07.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України. Однак на даний час захисники вважають, що потреба у застосуванні до їх підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутня, у зв`язку з чим просили змінити його на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки для встановлення істини по даній справі та забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 на їх думку достатньо застосування щодо нього домашнього арешту, який цілком може забезпечити явку їх підзахисного для проведення досудового розслідування та розгляду справи в судовому порядку та буде сприяти слідству щодо встановлення істини по справі.
В судовому засіданні адвокати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 вказане клопотання підтримали у повному обсязі.
Прокурор та слідчий у своїх виступах заперечували проти заявленого клопотання, вважали його передчасним і просили у його задоволенні відмовити.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, покази свідків, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 201 КПК України слідчий суддя протягом трьох днів з дня одержання клопотання про зміну запобіжного розгляду, має згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, здійснити його розгляд і своєю ухвалою може змінити, скасувати або обрати інший запобіжний захід щодо підозрюваного. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2015 року за № 0000123 по ознаках кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2015 року близько 15 години 30 хвилин на земельній ділянці, орендованій ТОВ «Деас Трейд», розташованій по вул. Завалля, 1 в с. Паволоч, Попільнянського району, Житомирської області, яка перебувала під охороною працівників УДСО УМВС України в Житомирській області, між представниками ТОВ «Деас Трейд» та охоронцями ПП «Ліга Плюс» у присутності співробітників міліції УДСО та Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області виник конфлікт, в ході якого у представника ТОВ «Деас Трейд» ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства з хуліганських мотивів ОСОБА_8 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, не зважаючи на присутність співробітників міліції, умисно, застосовуючи невстановлену досудовим розслідування вогнепальну зброю, здійснив постріл у гр. ОСОБА_8 і таким чином умисно його вбив. Смерть ОСОБА_8 настала від кульового вогнепального поранення грудної клітки з ушкодженням серця та лівої легені, що ускладнилось розвитком тампонади серця кров`ю.
10.08.2015 року органом досудового розслідування винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 у розшук. 21.09.2016 року ОСОБА_7 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.
22.09.2016 року ухвалою слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира по справі № 296/7914/16-к до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 18.11.2016 року. 29.09.2016 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області було залишено без змін вищевказану ухвалу слідчого судді про застосування даного запобіжного заходу.
При дослідженні, в ході судового розгляду, як матеріалів представлених захисниками на обґрунтування своїх вимог, так і наданих на огляд слідчим і прокурором матеріалів кримінального провадження № 0000527, а також при допиті свідків, встановлено ряд обставин, які ставлять під сумнів обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри, зокрема інкриміновані останньому дії, не охоплюються поняттям «розумної підозри» про яку йдеться у практиці Європейського суду з прав людини.
Так, частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення клопотання захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , органом досудового розслідування зібрано певні докази, які, на думку слідства, вказують на можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій.
Обґрунтованість такої підозри доводиться слідством наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема:
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 і свідку ОСОБА_10 від 21.03.2015 р., відповідно до яких, серед пред`явлених осіб, зображених на фотознімках, свідки впізнали ОСОБА_7 , як особу, яка під час бійки, що мала місце 07.03.2015 р. на території поля орендованого ТОВ «Деас Трейд» в с. Паволоч, по вул. Завалля, 1, Попільнянського району, Житомирської області, здійснювала постріли у представників ПАТ «ПУМБ»;
- протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 від 07.04.2015 р., відповідно до яких останні детально розповіли про обставини бійки, яка відбулась 07.03.2015 на території поля орендованого ТОВ «Деас Трейд» в с. Паволоч, по вул. Завалля, 1, Попільнянського району, Житомирської області, і під час слідчого експерименту свідки показали свою участь у конфлікті, місце розташування гр. ОСОБА_7 на полі біля мішків із кукурудзою, який здійснював постріли в сторону представників ПАТ «ПУМБ», та показали напрямок у якому стріляв підозрюваний;
- протоколом додаткового огляду предметів від 22.05.2015 р. - відеозапису вилученого в ході тимчасового доступу до речей і документів від 25.03.2015 р. у ТОВ «Євразія Медіа», що в м. Києві по вул. Ялтинська, 5-Б. В ході огляду відеозапису встановлено, що 07.03.2015 р. серед представників ТОВ «Деас Трейд» на території поля орендованого вказаним товариством знаходиться ОСОБА_7 , який у правій руці тримає невстановлену зброю схожу зовні на пістолет;
- протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 від 25.05.2015 р., в ході яких останні детально розповіли про обставини бійки, яка відбулась 07.03.2015 р. на території поля орендованого ТОВ «Деас Трейд» в с. Паволоч по вул. Завалля, 1, Попільнянського району, Житомирської області. Під час слідчого експерименту свідки показали свою участь у конфлікті, місце розташування на полі біля мішків із кукурудзою невідомого їй чоловіка, який здійснював постріли в сторону представників ПАТ «ПУМБ», та показали напрямок даних пострілів;
- протоколом додаткового огляду предметів від 26.05.2015 р. - відеозапису вилученого у ході тимчасового доступу до речей і документів від 25.03.2015 р. у ТОВ «Євразія Медіа» в м. Києві по вул. Ялтинська, 5-Б. Оглядом відеозапису встановлено, що 07.03.2015 р. серед представників ТОВ «Деас Трейд» на території поля орендованого вказаним товариством знаходиться потерпілий ОСОБА_13 ;
- висновком судово-медичної експертизи №40 від 15.06.2015 р., відповідно до якого раневий канал у потерпілого ОСОБА_8 проходив зверху-вниз і з права-наліво спереду-назад. Враховуючи напрямок раневого каналу на тілі ОСОБА_8 , його взаєморозташування по відношенню до ОСОБА_7 , експерт вважає за можливе спричинення тілесного ушкодження виявленого у ОСОБА_8 в результаті здійснення пострілу ОСОБА_7
- висновком судово-медичної експертизи №1200 від 15.06.2015 р., відповідно до якого, враховуючи напрямок раневого каналу в тілі ОСОБА_8 , утворення виявленого у нього вогнепального поранення не виключається за обставин вказаних свідками під час проведення слідчих експериментів від 07.04.2015 р. та від 25.05.2015 р.;
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що у такому контексті «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Однак, повертаючись до поняття «розумності підозри», яка полягає у наявності обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин, слідчий суддя також враховує і докази, представлені стороною захисту.
Так, за визначенням Європейського суду з прав людини, обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою (справа Нечипорук і Ионкало проти України, по. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2,4,7 і 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР.
За приписами ст.62 Конституції України та ст.17 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як встановлено в ході розгляд клопотання, стороною захисту було долучено до матеріалів кримінального провадження висновок експертного дослідження спеціалістів в галузі судово-медичної експертизи від 24.02.2016 року, відповідно до якого вбачається, що найбільш ймовірне місце спричинення громадянинові ОСОБА_8 смертельного вогнепального поранення є лісова смута біля колючого дроту (малопомітна огорожа), яку перетинали особи після того, як втекли з місця первинної сутички, тобто біля місця, де було виявлено громадянина ОСОБА_8 з вогнепальним пораненням. Це також узгоджується з даними щодо кількості пострілів, які було здійснено під час конфлікту, а саме 14 з 28 пострілів було здійснено в той час, коли громадянин ОСОБА_8 вже покинув первинне місце інциденту, де громадянин ОСОБА_7 здійснював постріли. В ході експертного дослідження також встановлено, що зважаючи на об`єктивні судово-медичні дані та взаємне переміщення учасників конфлікту, громадянин ОСОБА_7 не міг спричинити вогнепальне поранення громадянину ОСОБА_8 ..
На думку захисту, зазначений експертний висновок відповідає ознакам допустимості доказів в кримінальному провадженні, оскільки здійснений особою, що має належну кваліфікацію і атестацію судового експерта та є включеною до державного Реєстру атестованих судових експертів. В судовому засіданні слідчим і захистом повідомлено, що з врахуванням обставин, встановлених у висновку експертного дослідження спеціалістів в галузі судово-медичної експертизи від 24.02.2016 року, слідчим було призначено проведення повторної комплексної експертизи за матеріалами вищевказаного кримінального провадження, а проведення експертизи доручено Київському обласному бюро судово-медичних експертиз.
Крім того, стороною захисту долучено до матеріалів кримінального провадження №0000123 копію висновку №5/02-16 від 08.02.2016 року експертного дослідження спеціаліста з комп`ютерної техніки та програмних продуктів. Вказаний доказ підтверджує, що, зважаючи на взаємне переміщення учасників конфлікту, громадянин ОСОБА_7 не міг спричинити вогнепальне поранення загиблому громадянину ОСОБА_8 .. На підтвердження належності і допустимості вказаного доказу, захистом вказується, що хоча дослідження і проводилось спеціалістом з комп`ютерної техніки та програмних продуктів ОСОБА_14 , що не внесений до державного Реєстру атестованих судових експертів, однак він являється фахівцем у відповідній галузі знань - є експертом ТОВ «Стандарт», атестованим експертом за стандартами ISO/IEC 27037:2012, ISO/IEC 27001, стаж експертної роботи з 2005 року.
Допитаний в ході проведення слідства у якості підозрюваного ОСОБА_7 не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому надав покази слідчому про всі відомі йому обставини конфлікту, що мав місце 07 березня 2015 року, під час якого загинув громадянин ОСОБА_8 .. Крім того, ОСОБА_7 надав вагомі показання про те, що під час сутички він взаємодіяв, а саме: здійснював постріли в сторону чоловіка, який рухався в цей момент прямо на нього з битою в руках, даний чоловік не є загиблим ОСОБА_15 , та підозрюваному незнайомий, при цьому жодного пострілу в бік загиблого ОСОБА_8 підозрюваний, з його показань, не здійснював.
Також захист вказує, що під час досудового розслідування у провадженні № 0000123 слідчим було допитано сім свідків-учасників конфлікту, що мав місце 07 березня 2015 року, під час якого загинув громадянин ОСОБА_8 .. Дані свідки вказують на іншу особу (не підозрюваного ОСОБА_7 ), яка причетна до загибелі - вбивства громадянина ОСОБА_8 ..
У своєму клопотанні захисники також вказують, що ОСОБА_7 не мав та не має будь-якого наміру уникати кримінальної відповідальності, оскільки свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає, і тому, на їх думку, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність або перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, зазначений слідством ризик у вигляді переховування від органів досудового розслідування та/або суду, є необґрунтованим і безпідставним, з врахуванням особи підозрюваного, його зацікавленості у доведенні своєї невинуватості, соціальні зв`язки, спосіб життя до взяття під варту.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 особисто і його близькі (матір та громадянська дружина) не були обізнані про те, що його оголошено у розшук (повідомлення про підозру мало місце 07.08.2015 року, оголошення у розшук - 10.08.2015 року), жодних повідомлень від слідчого з цього приводу ОСОБА_7 не отримував, і з представлених матеріалів кримінального провадження зворотного не вбачається.
При цьому ОСОБА_7 вів активний та звичний спосіб життя, проживав в помешканні громадянської дружини в м. Хмельницькому, періодично відвідував та допомагав батькам по місцю своєї реєстрації в м. Хмельницькому, вільно пересувався по території України, працював в м. Києві на посаді охоронника без трудового договору до затримання та взяття під варту.
Підтвердженням перерахованих обставин і відсутності ризиків за ст.177 КПК України являються наступні факти:
1) підозрюваний ОСОБА_7 після оголошення про підозру та оголошення у розшук, систематично відвідував установу виконання покарань та сумлінно виконував покладені на нього судом обов`язки в рамках попередньої судимості, підтвердженням чому є довідка Хмельницького МРВ кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області за вих. № 3/3868 від 07.10.2016 року та квитанція від 21.03.2016 року № 0.0.524224950, що свідчить про належне та сумлінне виконання підозрюваним свого обов`язку щодо виконання судового рішення в рамках попередньої судимості та відсутність наміру переховування від органів досудового розслідування. Відповідно до вказаної довідки Хмельницького МРВ кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на обліку в Хмельницькому МРВ кримінально-виконавчої інспекції, покладені на нього судом обов`язки виконував, з`являвся на реєстрацію в період часу з 03.06.2014 по 01.09.2015 року;
2) підозрюваний ОСОБА_7 протягом більше одного року з моменту оголошення у розшук 10.08.2015 року та до затримання 21.09.2016 року вів звичайний спосіб життя. Так, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_7 і ОСОБА_16 подали заяви про реєстрацію їх шлюбу, яке було призначено на 04.08.2015 року, відповідно до запрошення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому, однак подружжя вирішило жити без штампів в паспорті, та 07.08.2015 року ОСОБА_7 повінчався зі своєю «громадянською дружиною» ОСОБА_16 у Свято-Миколаївському чоловічому монастирі відповідно до свідоцтва про вінчання від 07.08.2015 року. Весь цей час ОСОБА_7 проживав разом з громадянською дружиною в м. Хмельницькому за місцем її реєстрації, періодично відвідував та допомагав батькам по місцю своєї реєстрації в м. Хмельницькому, активно проводив дозвілля та вільно пересувався по території України. За адвокатським запитом ОСОБА_6 , Незалежним Інститутом судових експертиз було здійснено експертне дослідження цифрових фотознімків та цифрових відеозаписів, зафіксованих за допомогою терміналу рухомого зв`язку моделі Samsung Galaxy Grand Prime (номер виробництва LM 48 B.G531HXX40AOK2) та цифрової фотокамери Canon DS 126291 37) Nokia 6700c-1 IMEI НОМЕР_1 , що належать гр. ОСОБА_16 .. За результатами дослідження було складено висновок № 8687 експертного дослідження цифрових фотознімків від 21.10.2016 року, відповідно до якого досліджені файли цифрових фотознімків та відеозаписів, крім відеозапису № 3, отримані шляхом безпосередньої фото- (відео-) фіксації, змінам не піддавались, і отримані наданими для дослідження засобами фіксації. Зокрема й зображення осіб, присутніх на досліджуваних знімках не є наслідками фотомонтажу або якихось інших змін, внесених до зображень після фіксації, а є безпосередньо отриманими фотозображеннями. Відеозапис № 3 ймовірно є результатом безпосередньої фіксації та ймовірно змінам не піддавався, але з огляду на його встановлену не оригінальність категорично стверджувати, що він не зазнав змін після первинної фіксації, неможливо. Вищевказаний висновок підтверджує те, що підозрюваний ОСОБА_7 , як і вказували свідки, дійсно активно та вільно проводив своє дозвілля, подорожував по Україні, відпочивав, а саме 31.12.2015 року (відеозапис № 1) разом з громадянською дружиною святкував Новий рік у м. Києві, а у серпні 2016 року відпочивав на морі (відеозапис № 2 та фотозображення № 1-4, які зафіксовані поблизу об`єкта за адресою вул. Приморська, 99Е, Затока, Одеська область, 67700);
3) від дати оголошення у розшук та до моменту свого затримання ОСОБА_7 працював в м. Києві на посаді охоронця без трудового договору, що засвідчують свідки.
З огляду на викладені обставини, посилання слідчого і прокурора на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, є необґрунтованим і безпідставним, оскільки ОСОБА_7 сумлінно виконував обов`язки, покладені на нього вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2013 року, вів активний та звичайний спосіб життя, при цьому жодних доказів того, що він переховувався від правоохоронних органів, крім того, що його було оголошено у розшук та того, що йому періодично направлялись письмові виклики за адресою реєстрації, слідчому судді надано не було. Також, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_7 на даній досудового розслідування позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені, і у підозрюваного немає також потреби впливати на свідків, так як на даний час зазначених осіб допитано і їх покази зафіксовано, що в свою чергу виключає наявність ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України, про які вказувало слідство. Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого або особливо тяжкого ніяким чином не можуть бути підставою для обрання, або продовження строку тримання під вартою.
Як викладено в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).
З огляду на встановлені обставини, вищенаведені факти встановлені в ході розгляду даного клопотання, а також дані про особу підозрюваного, що свідчать про міцність його соціальних зав`язків, слідчий суддя вважає за доцільне змінити застосований 22.09.2016 р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці та покласти на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України, оскільки домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом від застосованого раніше, втім, з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеному ризику будь - яким із передбачених у КПК України запобіжних заходів.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Змінюючи запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити підозрюваному цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,193,194,196,201,376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 задовольнити.
Змінити запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з носінням електронного засобу контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк два місяці з дати постановлення даної ухвали, такі процесуальні обов`язки:
1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , застосувавши електронні засоби контролю;
2) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;
3) заборонити користуватися мобільним та стаціонарним телефонним зв`язком;
4) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 ..
Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом негайної доставки підозрюваного до місця проживання і звільнення з-під варти.
Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1