№ 336/2697/16-к
провадження № 1кп/336/277/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
08.08.2006 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
15.11.2007 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.08.2006 р. та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
13.05.2011 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 27.02.2013 р. умовно-достроково, не відбутий строк покарання 5 місяців 16 днів;
25.06.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.395 КК України до арешту на строк 1 місяць, звільнений 08.09.2014 р. по відбуттю строку покарання,
за ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, до затримання працевлаштованого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
18.05.1990 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
21.09.1994 р. Запорізьким обласним судом за ч.2 ст.140, ст.17, ст.86-1 ч.1, ст.89, ст.42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
06.10.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
28.07.2009 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.313, ч.2 ст.309, ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,
29.09.2009 р. Орджоннікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.199, ч.2 ст.309, ст.70, 71 КК України до 5 років 1 місця позбавлення волі, -
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше засудженого:
06.09.2000 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штрафу в розмірі 680 грн.;
29.08.2001 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.ст.42, 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2000 р. та призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
27.09.2005 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1,4 ст.296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
03.11.2009 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08.05.2012 р. по відбуттю строку покарання,
у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,
02.12.2015 р. в період часу з 13.45 до 14.15 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрали з металевої огорожі входу до приміщення магазину «Жіночий одяг, сумки», металеву решітку вагою 60 кг, розмірами 5х2 метри, котра складається з двох металевих кутів з правого та лівого боків, з`єдані між собою по горизонталі, металевими прутами діаметром 1,5 см, довжиною 1,5 м, у кількості 13 штук, яка належить ОСОБА_10 , вартість якої згідно висновку судового експерта ЗНДКЕЦ при МВС України № 2630 від 11.02.2016 р. складає 377,70 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.
19.02.2016 року в обідній час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа від вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , проникли до вказаної квартири, звідки таємно викрали, шляхом демонтажу, опалювальну батарею з 10 секцій, вартість якої згідно висновку судового експерта ЗНДЕКЦ МВС України № 460 від 28.04.2016 р. складає 1422,40 грн., яка належить ОСОБА_11 .
Продовжуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, 20.02.2016 р. в ранковий час, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, аналогічним способом проникли до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали шляхом демонтажу майно ОСОБА_11 , а саме: внутрішній блок спліт-кондиціонера «Midea», вартість якого згідно висновку судового експерта ЗНДЕКЦ МВС України № 460 від 28.04.2016 р. встановити не надається за можливе; внутрішній та зовнішній блоки спліт-кондиціонера «Delfa», вартість яких згідно висновку судового експерта ЗНДЕКЦ МВС України № 460 від 28.04.2016 р. складає 2712 грн.; кухонну раковину, вартість якої згідно висновку судового експерта ЗНДЕКЦ МВС України № 460 від 28.04.2016 р. становить 194,47 грн.; два пульти дистанційного управління, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.
Вказаними злочинним діями ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 4328,87 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину винним себе визнав, та пояснив, що 02.12.2015 р. він проходив біля магазину, розташованого в будинку № 26 по вул..Кузнецова в м.Запоріжжя, де помітив залізну решітку, яка не була закріплена, а стояла притуленою до дерева. Оскільки ОСОБА_7 були потрібні гроші, він вирішив викрасти решітку та здати її на пункт приймання металобрухту. Коли обвинувачений зняв решітку, помітив, що за ним спостерігає незнайома жінка, яка робила зауваження. ОСОБА_7 не зрозумів, що жінка звертається до нього.
ОСОБА_7 заперечував попередню змову на викрадення решітки з ОСОБА_9 , пояснивши, що останнього він зустрів, коли вже зняв решітку і тільки попрохав ОСОБА_9 допомогти донести викрадене.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину не визнав, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, не погодився з їх юридичною кваліфікацією. В обґрунтування своєї позиції пояснив, що у його знайомого ОСОБА_12 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_6 померла мати. Після смерті матері, через захворювання та скрутний матеріальний стан, ОСОБА_12 потребував матеріальної та моральної підтримки, яку ОСОБА_8 надавав йому тривалий час, приблизно півтора року. Обвинувачений надавав ОСОБА_12 грошові кошти, купував продукти харчування, ліки. ОСОБА_12 добровільно передав ОСОБА_8 ключі від квартири, де мешкав, та, щоб якось розрахуватись з обвинуваченим за надану допомогу, дозволив забрати кондиціонер, кухонну раковину та батарею. ОСОБА_8 підтвердив, що у вказаний в обвинуваченні період знаходився в квартирі АДРЕСА_5 , куди потрапив з використанням раніше наданого йому ОСОБА_12 ключа, виніс з квартири подаровані останнім за життя блоки від кондиціонерів, кухонну раковину, опалювальну батарею та пульти дистанційного керування, які продав ОСОБА_13 . Разом з тим, пояснив, що діяв без змови з ОСОБА_9 , а лише попрохав того перенести вказані вище речі з його квартири до автомобіля ОСОБА_13 . До квартири ОСОБА_12 . ОСОБА_9 не заходив, про те, кому належать речі, ОСОБА_9 не було відомо. Вважає, що його дії не підлягають кримінальному переслідуванню, та не підпадають під кваліфікацію крадіжки, оскільки речі були йому подаровані ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_9 при допиті в суді вказав, що вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнає. Пояснив, що 02.12.2015 р. він заходив до магазину, який розташований по АДРЕСА_4 , де зустрів ОСОБА_7 . ОСОБА_9 вже покинув приміщення магазину, коли йому зателефонував ОСОБА_7 та попрохав допомоги, як, згодом з`ясувалось, в перенесенні металевої решітки до пункту приймання металобрухту. Коли він та ОСОБА_7 несли решітку, ніхто не намагався їх зупинити. Пройшовши з решіткою приблизно кілометр, вони були затримані співробітниками міліції. Про те, що ОСОБА_7 викрав решітку, ОСОБА_9 не було відомо.
По обставинам вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 пояснив, що на прохання ОСОБА_8 допоміг останньому винести з квартири, де мешкає ОСОБА_8 , та погрузити до автомобіля ОСОБА_13 деякі речі. Звідки у ОСОБА_8 з`явились ці речі, не цікавився.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вказаних вище злочинів, виходячи з наступного.
По епізоду вчиненого правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_10 .
Відповідно до рапорту оперативного чергового Шевченківського ВП, 02.12.2015 р. о 14.00 год. по телефону зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що по вул..Кузнецова, на магазині зняли металеву хвіртку та понесли в напрямку 32 будинку, викрадачі були одягнуті в чорні куртки, чорні штани, приблизно по 35 років (т.2 а.с.51).
02.12.2015 р. ОСОБА_10 подала заяву про вчинення злочину (т.2 а.с.53).
02.12.2015 р. місце пригоди будинок АДРЕСА_4 було оглянуто, про що складено відповідні протоколи (т.2 а.с.54, 55-58).
Потерпіла ОСОБА_10 в суді пояснила, що 02.12.2015 р. приблизно о 13 годині перебувала в магазині. В цей час до магазину зайшли два чоловіки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які перебували у нетверезому стані. ОСОБА_9 пішов до однієї з кімнат магазину, де став розмовляти з якоюсь жінкою, а ОСОБА_7 завів бесіду з потерпілою. Приблизно через 15-20 хвилин обидва обвинувачені вийшли з магазину, а потерпіла почула сторонній звук. Коли ОСОБА_10 вийшла з магазину, побачила, що за обвинуваченими спостерігає раніше не відома жінка, а ОСОБА_9 та ОСОБА_7 намагаються бігти по вулиці з решіткою. Оскільки решітка металева, важка, рухались обвинувачені повільно. Потерпіла повернулась до магазину та зателефонувала до поліції. Решітка, яку викрали обвинувачені, виконувала функцію хвіртки. Коли магазин був зачинений, на хвіртку чіплявся замок. Викрадене їй згодом було повернуто.
Згідно протоколів пред`явлення осіб для впізнання (т.2 а.с.59-60, 61-62, 63-64, 65-66) потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_14 впізнали в ОСОБА_7 та ОСОБА_9 осіб, які 02.12.2015 р. зняли решітку з входу до магазину, розташованого у буд. АДРЕСА_4 .
Відповідно до висновку експерта № 2630 від 11.02.2016 р. (т.2 а.с.69-73), ринкова вартість металевої решітки вагою 60 кг розмірами 1,5х2 метри, котра складається з двох металевих кутів з правого та лівого боків, з`єднані між собою по горизонталі, металевими прутами діаметром 1,5 см довжиною 1,5 м, у кількості 13 штук, придбану 02.02.2015 р., на момент вчинення злочину, а саме на 02.12.2015 р. в середньому може складати 377,70 грн.
Згідно товарного чеку від 02.02.2014 р. (т.2 а.с.74) решітка металева була придбана за 980 грн.
Постановою від 02.12.2015 р. (т.2 а.с.76) вилучена у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в ході огляду місця події металева решітка, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні та передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 (т.2 а.с.75).
По епізоду крадіжки.
Відповідно до рапорту оперативного чергового Шевченківського ВП Двойних, 21.02.2016 р. о 1.32 год. по телефону зі служби «102» надійшло повідомлення жінки з квартири АДРЕСА_7 невідомі чоловіки виносять речі (т.1 а.с.137).
Допитаний судом свідок ОСОБА_15 пояснив, що він у складі екіпажу БПС, за викликом, прибув на місце пригоди, поблизу вул..Магістральної. На вулиці, біля будинку, перебував ОСОБА_8 , поруч з яким залишився свідок та ще один співробітник поліції. ОСОБА_15 спостерігав, як з під`їзду будинку виводили ОСОБА_9 , але де і за яких обставин той був затриманий, свідкові не відомо. На місці пригоди працювала слідчо-оперативна група.
Потерпіла ОСОБА_11 в суді пояснила, що вранці їй зателефонували співробітники поліції та повідомили, що сусіди викликали поліцію у зв`язку з вчиненням крадіжки у квартирі АДРЕСА_5 , де раніше до 22.01.2016 р. мешкав її брат ОСОБА_12 . Потерпіла приїхала до відділку, та впізнала речі кондиціонери і пульти до них, опалювальну батарею та раковину. ОСОБА_11 вказала, що вказані речі купувала вона. ОСОБА_12 зловживав спиртними напоями, хворів, не працював, перебував на утриманні потерпілої та їх матері ОСОБА_16 до її смерті. Постійні стосунки з братом ОСОБА_11 перестала підтримувати з 07.09.2015 р. Про взаємовідносини брата з ОСОБА_8 , потерпілій нічого не відомо.
21.02.2016 р. потерпіла ОСОБА_11 подала заяву про вчинене кримінальне правопорушення (т.1 а.с.139).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.02.2016 р. з ілюстраційними таблицями до нього (т.1 а.с.146-151) у присутності понятих була оглянута квартира АДРЕСА_5 , двері якої, на момент проведення слідчої дії, були відчинені. В кімнаті №1 знаходились інструменти (ключ, молоток (2 шт.), шапка сірого кольору та викрутка). В ході огляду були виявлені та вилучені: 1 слід низу взуття, 6 слідів пальців рук та 2 сліди структури матеріалу, які постановою від 21.02.2016 р. (т.1 а.с.152) визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З протоколу огляду місця події від 21.02.2016 р. (т.1 а.с.157) судом встановлено, що в 2-му під`їзді будинку АДРЕСА_8 на площадці між 6-м та 7-м поверхами були виявлені та вилучені 3 викрутки, металеві ножиці та магнітний ключ, які визнані речовими доказами (т.1 а.с.158).
Згідно висновку експерта № 460 від 28.04.2016 р. (т.1 а.с.174-183) ринкова вартість кондиціонеру моделі «Delfa GW-07HC», в корпусі білого кольору, який було придбано весною 2012 р., на момент скоєння правопорушення може складати 2712 грн.; встановити вартість кондиціонеру моделі «Midea MSG-09HRN1» не надається за можливе; ринкова вартість біметалічної батареї на 10 секцій, на момент скоєння правопорушення може складати 1422,40 грн.; ринкова вартість кухонної раковини з нержавіючої сталі, на момент скоєння правопорушення, може складати 194,47 грн.
З висновку експерта № 471-д від 30.03.2016 р. (т.1 а.с.187-196), судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_6 були виявлені сліди папілярних узорів пальців рук ОСОБА_8 .
Згідно протоколу затримання ОСОБА_9 (т.2 а.с.20-22), у затриманого було виявлено та вилучено пару кросівок «Nike», сіро-білого кольору, 44 розміру, а у ОСОБА_8 - кросівки чорного кольору, 42 розміру (т.2 а.с.23-24).
Постановою від 21.02.2016 р. (т.2 а.с.3) кросівки, які вилучені у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані речовими доказами у даному провадженні.
Згідно висновку експерта № 462-Т від 06.04.2016 р. (т.1 а.с.205-214), слід низу взуття, що був вилучений 21.02.2016 р. під час проведення огляду місця події за фактом крадіжки майна ОСОБА_11 по АДРЕСА_6 , залишений каблучною частиною кросівки на праву ногу, яку було вилучено 21.02.2016 р. у ОСОБА_9 в ході його затримання.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_13 в суді пояснив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йому знайомі, вони мешкають на одній вулиці. В лютому 2016 р. до свідка на дачу прийшов ОСОБА_8 і запропонував придбати два кондиціонери, батарею та раковину, на що ОСОБА_13 погодився. На власному автомобілі свідок під`їхав на парковку до будинку АДРЕСА_9 , де, як йому відомо, мешкає ОСОБА_8 . З третього під`їзду вказаного будинку ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_9 , винесли обумовлені раніше речі, які погрузили до автомобіля ОСОБА_13 . Свідок передав ОСОБА_8 грошові кошти, а на наступний день до нього приїхали співробітники поліції, які повідомили, що придбані ним речі, були викрадені.
За фотознімком ОСОБА_13 впізнав у ОСОБА_9 особу, яка разом з ОСОБА_8 продала йому опалювальну батарею та кондиціонери. Свідок пояснював, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знає давно (т.2 а.с.1-2).
Згідно розписки (т.1 а.с.219) ОСОБА_13 добровільно видав співробітникам міліції зовнішній та внутрішній блоки кондиціонера Delfa, внутрішній блок кондиціонера Midea, два пульти до них та батарею, які відповідно до протоколу огляду місця події від 21.02.2016 р., були оглянуті у присутності понятих (т.1 а.с.215-218), визнані у справі речовими доказами (т.1 а.с.220) та передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 (т.1 а.с.160)
Усі вище перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному, і є допустимими доказами в контексті ст. 86 КПК України.
Аналізуючи наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд дійшов до висновку, що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв`язку дають підстави для висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень, доведена в повному обсязі.
Судом були перевірені доводи захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його виправдання з підстав недоведеності винуватості, та доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_17 в обгрунтування невинуватості ОСОБА_9 . Проте вони не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.
Щодо епізоду грабежу.
В судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 відразу після вчинення крадіжки решітки викликала міліцію, повідомила прикмети крадіїв та викраденої речі, на розшук яких були спрямовані екіпажі патрульних автомобілів. По цим прикметам обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були затримані неподалік від місця злочину. Потерпіла прямо вказала на них як на осіб, що вчинили викрадення її майна.
Свідок ОСОБА_14 під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками впізнала в ОСОБА_7 та ОСОБА_9 осіб, які біля магазину, розташованому по АДРЕСА_4 викрали решітку.
Безпосередньо на місці затримання у обвинувачених була виявлена решітка, викрадена у потерпілої ОСОБА_10 .
Твердження в судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про непоінформованість останнього щодо обставин злочину, які визнав ОСОБА_7 , спростовані дослідженими судом доказами - показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 разом несли решітку, та протоколом огляду місця події від 02.12.2015 р. Викладене свідчать про узгодженість дій обвинувачених та їх попередню змову між собою на вчинення злочину.
По епізоду крадіжки.
ОСОБА_8 під час допиту в суді не оспорював фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Разом з тим, позиція обвинуваченого полягає в тому, що речі, які були подаровані йому ОСОБА_12 за життя, з квартири АДРЕСА_5 ним були винесені одноособово, без участі ОСОБА_9 .
Повідомлення про вчинення злочину невідомими чоловіками, виявлення в квартирі сліду взуття, яке було вилучено у ОСОБА_9 під час затримання, вилучення в квартирі та під`їзді викруток, затримання обвинувачених в нічний час неподалік від місця скоєння злочину, спростовує твердження обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_10 не заходив, та підтверджує, що крадіжка майна ОСОБА_11 була вчинена обвинуваченими за попередньою змовою шляхом проникнення до квартири.
Потерпіла ОСОБА_11 стверджувала в суді про те, що викрадені з квартири речі купувала саме вона, та ОСОБА_12 вони не належали.
Версія ОСОБА_8 про подарунок йому викраденого майна ОСОБА_12 є надуманою та спрямованою на те, що після смерті ОСОБА_12 її не можливо перевірити.
Свідчення свідка захисту ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_8 опікувався ОСОБА_12 , надавав допомогу останньому у придбанні ліків, за що, як йому відомо, ОСОБА_12 дозволив ОСОБА_8 забрати техніку з квартири, не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки, з наведених вище підстав. Свідок ОСОБА_18 не зміг конкретизувати, яку саме техніку ОСОБА_12 за життя дозволяв взяти обвинуваченому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 заявляла суду клопотання про визнання недопустимими доказів по справі, а саме - протоколу огляду житла від 21.02.2016 р., оскільки огляд було проведено з порушенням ст.237 та ч.2 ст.234 КПК України, так як вказана слідча дія була проведена без ухвали слідчого судді чи дозволу власника житла. Оскільки огляд житла був проведений з вказаними вище порушеннями, то захисник просила визнати недопустимими доказами у справі всі речі, які були вилучені під час проведення огляду.
Зазначила, що речі, які були вилучені у свідка ОСОБА_13 , вилучені з порушенням норм КПК України.
Також захисник поставила під сумнів висновок товарознавчої експертизи, протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 осіб для впізнання від 27.03.2016 р. та свідкові ОСОБА_14 від 28.03.2016 р., оскільки, згідно отриманих нею довідок з Шевченківського ВП, ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 27.03.2016 р. та ОСОБА_14 28.03.2016 р., згідно даних Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області не запрошувались та не доставлялись
Суд вказані доводи захисту відхиляє, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частина 1 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Статтями 7, 22 КПК України передбачено, що однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
В статі 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», наголошено на тому, що згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
Відповідно до змісту п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Ч.1 ст.233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Правила проведення огляду приміщення визначені ст.237 КПК України.
Огляд місця події квартири АДРЕСА_5 було проведено слідчим зі згоди потерпілої ОСОБА_11 (т.1 а.с.145) 21.02.2016 р. в період часу з 07.30 год. до 08.00 год. у присутності понятих, та за участю спеціаліста ОСОБА_21 , який здійснював фотофіксацію.
Враховуючи згоду власника ОСОБА_11 , на огляд житла, де була вчинена крадіжка, відсутні підстави для визнання протоколу огляду приміщення квартири АДРЕСА_5 недопустимим доказом, як і предметів, що були там вилучені.
Відповідно до положень ч.1 і ч.2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, ….витребування та отримання від …. фізичних осіб речей, ....
У відповідності до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе обставини, передбачені ст. 163 КПК України. При цьому, для оцінки потреб досудового розслідування, згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, слідчий суддя (суд) зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Оскільки свідок ОСОБА_13 добровільно видав слідчому Шевченківського ВП, речі викрадені у потерпілої ОСОБА_11 , і останній не заперечував проти цього, то у слідчого не було підстав звертатись до слідчого судді з клопотанням про застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд визнає вилучені у свідка ОСОБА_13 речі, допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.
Перевіряючи посилання захисту на відсутність належного впізнання потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_14 особи обвинувачених, суд встановив наступне.
Згідно протоколів від 27.03.2016 р. пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпіла ОСОБА_10 вказала на фотознімки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яких впізнала як осіб, що викрали належну їй решітку біля магазину, розташованого біля будинку № 26 по вул..Кузнецова.
28.03.2016 р. згідно протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, в період часу з 14.10.до 14.30 та з 14.45 до 14.53 год. свідок ОСОБА_14 вказала на фотознімки № 2 та № 3 із зображенням обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відповідно, яких впізнала як осіб, що вчинили крадіжку металевої решітки.
Відповідність фотознімків певних осіб зазначеним у протоколі відомостям не протирічить, тому впізнання потерпілою та свідком обвинувачених за фотознімками проведено належним чином.
Позиція захисту була обґрунтована посиланням на інформацію Шевченківського ВП про те, що за даними журналу обліку осіб, що доставляються, запрошуються або відвідують зазначений підрозділ, потерпіла ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_14 та поняті, вказані у протоколах слідчих дій, як особи, що відвідували у відповідні дні приміщення Шевченківського ВП, не зазначені.
Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про організацію діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань» № 181 від 28.04.2009 р.(розділ Х-Контроль за здійсненням пропускного режиму та охороною адміністративних будинків ОВС, ІТТ), черговий зобов`язаний здійснювати контроль за несенням служби і веденням журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених.
Відсутність записів про відвідування райвідділку потерпілою, свідком та іншими особами, котрі залучались понятими для проведення слідчих дій, у зазначеному журналі, не є підставою для визнання протоколів слідчих дій недопустимими доказами, оскільки факт їх відвідування Шевченківського ВП та проведення зазначених у відповідних протоколах слідчих дій з їхньою участю, нічим об`єктивно не спростований, а відсутність контролю з боку чергового за належним веденням вказаного вище журналу, є недоліком у діловодстві чергової частини даного підрозділу.
Позиція захисту щодо недопустимості як доказу висновку експерта № 2630 від 11.02.2016 р. про визначення ринкової вартості металевої решітки потерпілої ОСОБА_10 ґрунтується на тому, що слідчий, призначивши по справі таку експертизу, не направив на дослідження експерту безпосередньо викрадену решітку, а відтак, на думку захисника ОСОБА_4 , експертиза у даному провадженні є неналежним доказом.
Перевіривши доводи захисника в цій частині, суд встановив таке.
Постановою слідчого від 07.12.2015 р. по справі була призначена товарознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України.
На вирішення експерта було поставлено питання про встановлення вартості металевої решітки вагою 60 кг розмірами 1,5х2 метри, котра складається з двох металевих кутів з правого та лівого боків, з`єднані між собою, по горизонталі, металевими прутами діаметром 1,5 см довжиною 1,5 м, у кількості 13 штук, придбану 02.02.2014 р. на момент вчинення злочину, а саме 02.12.2015 р.
Згідно висновку експертизи від 11.02.2016 р., експерт у дослідницькій частині описав, що ним при проведенні дослідження був застосований порівняльний метод, який полягає в порівнянні окремих споживчих і експлуатаційних властивостей досліджуваних об`єктів з аналогічними властивостями відомих зразків подібних об`єктів. При дослідженні встановлювалось найменування, марка, модель, товарна характеристика об`єктів дослідження, вивчення ринку проводилось для виявлення аналогів продаж, які порівнюються за своїми характеристиками з показниками досліджувальних об`єктів. Порівняння продаж та пропозицій забезпечує основу для розрахунків вартості, яка наближається до ринкової вартості об`єктів досліджень.
Експертом у висновку вказана формула, за якою розрахувалась середня ринкова ціна на вироби, які за функціональним призначенням, технологією виробництва, споживчими властивостями і якістю максимально відповідають об`єкту дослідження.
Відтак, висновок експерта не викликає сумнівів у його достовірності, у ньому надана відповідь на поставлене питання за результатами дослідження з використанням спеціальних знань експерта у галузі товарознавства, тому підстав для визнання цього доказу недопустимим суд не встановив.
Захисник також заявила клопотання про визнання недопустимими доказами протоколів проведення слідчих експериментів від 05.03.2016 р. та від 29.03.2016 р. за участю свідка ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_7 , та відеозаписів фіксації даних слідчих дій, оскільки вказані протоколи не містять підписів учасників слідчої дії.
Заявлене захисником клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ст.103 КПК України визначені форми фіксування кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься протокол.
Згідно ст.104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Ч.5 зазначеної норми визначає, що протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.
Судом при дослідженні протоколів слідчих експериментів за участю як свідка ОСОБА_14 , так і підозрюваного ОСОБА_7 (т.2 а.с.77-79, 83-85) встановлено, що жоден з протоколів не мітись підписів учасників слідчої дії, окрім слідчого.
З наведеного суд дійшов висновку, що протоколи слідчих експериментів складені з порушенням норм КПК України, а тому визнає їх недопустимими доказами, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Відеозаписи зазначених слідчих дій, як додатки до протоколів слідчих експериментів (п.3 ч.2 ст.105 КПК України), які визнані судом недопустимими доказами, також не можуть бути використані судом як доказ вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Враховуючи наведене, та те, що в процесі розгляду матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення не було надано інших належних та допустимих доказів відкритого заволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майном ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що обвинувачені вчинили крадіжку, та їх дії підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України, що узгоджується з приписами ч.3 ст.337 КПК України.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого мана (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого мана (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, та враховує відомості про особу обвинуваченого: не працює, має постійне місце мешкання, утримує неповнолітню дитину, раніше судимий, перебуває на обліку в наркодиспансері (т.2 а.с.113-125).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, та враховує відомості про особу обвинуваченого: до затримання був працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце мешкання, де проживає разом з непрацездатною матір`ю, яка страждає на низку захворювань, раніше судимий, перебуває на обліку в наркодиспансері, на обліку в психіатричному закладі не перебуває, згідно довідки від 27.09.2016 р. знаходиться на обліку у лікаря-фтизіатра з приводу перенесеного раніше туберкульозу легенів (т.2 а.с.5-11, 126-133).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, визнає щире каяття.
Обставинин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості злочинами. Обвинувачений, згідно відомостей про його особу: не працевлаштований, має постійне місце мешкання, раніше судимий, на обліку в наркодиспансері не перебуває (т.2 а.с.27-50).
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх відношення до вчиненого, відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого, суд дійшов до висновку про можливість призначення покарання в умовах без ізоляції їх від суспільства із застосуванням ст.75, 76 КК України.
Враховуючи відсутність пом`якшуючих обставин, вчинення декількох злочинів за нетривалий проміжок часу, що свідчить про стійке орієнтування ОСОБА_9 на вчинення злочинів, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім задля досягнення цілей кримінального покарання та убезпечення суспільства від можливих протиправних посягань обвинуваченого, необхідно призначити покарання ОСОБА_9 у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкціями статей.
При вирішенні питання про стягнення з обвинувачених судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Суд стягує з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз в сумі 439,80 грн., 439,80 грн., 527,76 грн. (т.1 а.с.173, 186, 204), що разом складає 1407,36 грн.
Стягненню з обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_9 на користь держави підлягають витрати в сумі 184,14 грн. (т.2 а.с.68).
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_7 в період досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого сплив. Під час судового розгляду кримінального провадження питання щодо продовження, зміни раніше обраного запобіжного заходу судом не вирішувалось.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 18.12.2016 р.включно.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.
На підставі ч.1 ст.377 КПК України, суд звільняє обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
Цивільні позови не заявлялись.
Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання протягом іспитового строку 2 (два) роки, зобов"язавши його: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 2) періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання протягом іспитового строку 3 (три) роки, зобов"язавши його: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 2) періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час знаходження ОСОБА_8 під вартою в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі з 21 лютого 2016 року по день ухвалення вироку 29 листопада 2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його в з-під варти в залі суду.
Визнати винуватим ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати час знаходження ОСОБА_9 під вартою в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі з 21 лютого 2016 року по день ухвалення вироку 29 листопада 2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити у виді тримання під вартою.
Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в дохід держави витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні в сумі 1407 грн. 36 коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в дохід держави витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні в сумі 184 грн. 14 коп.
викрутку з ручкою помаранчевого кольору, викрутку з ручкою білого кольору, викрутку з синьою ручкою, металеві ножиці сіро-зеленого кольору, магнітний ключ в пластиковому корпусі зеленого кольору, передані зберігання до камери схову Шевченківського ВП знищити;
зовнішній та внутрішній блоки сплінт-кондиціонера «Delfa», внутрішній блок сплінт-кондиціонера « ІНФОРМАЦІЯ_4 », два пульти до них та кухонну батарею, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 , залишити у розпорядженні ОСОБА_11 ;
пару кросівок, вилучені у ОСОБА_8 , передані до камери схову Шевченківського ВП, передати у розпорядження ОСОБА_8 ;
пару кросівок, вилучені у ОСОБА_9 , передані до камери схову Шевченківського ВП, передати у розпорядження ОСОБА_9 ;
металеву решітку, вилучену в ході огляду місця події 02.12.2015 р., передану на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , залишити в розпорядженні ОСОБА_10 ;
матеріали відеозаписів до протоколів проведення слідчих експериментів від 05.03.2016 р. за участю свідка ОСОБА_14 та від 29.03.2016 р. за участю підозрюваного ОСОБА_7 , залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя