АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні під №0000031 від 06.02.2016 прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000031 від 06.02.2016 р., відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Києві, з вищою освітою, працюючого директором Навчального центру по підготовці, перепідготовці та підвищенню кваліфікації кадрів Державного агентства автомобільних доріг України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби, строком на шістдесят днів, тобто до 7 червня 2016 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 , та особами, які проходили навчання у вказаному центрі.

Контроль за виконанням ухвали покладено на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим не було доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 р. та ухвалити нове рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, на підставі чого підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

Вважає, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Крім того зазначає, що по справі існує наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи особи.

При цьому посилається і на практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішення має забезпечити не лише захист прав особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також звертає увагу на той факт, що враховуючи характер, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявні ризики того, що перебуваючи на волі він може шляхом погроз, підкупу та умовляння впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні схиляючи їх до дачі неправдивих показань, знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування іншим чином, а також другими способами перешкоджати встановленню істини по справі, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином вважає, що слідчим суддею не враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, не надано оцінку ступеню порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, чим належним чином не забезпечено високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляції, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000031 від 06.02.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.04.2016 р. ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаної з вимаганням неправомірної вигоди.

07.04.2016 р. старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07.04.2016 р. слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва відмовив у задоволенні клопотання слідчого та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби, строком на шістдесят днів, тобто до 7 червня 2016 року включно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням слідчого є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Також, встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме ризик того, що ОСОБА_11 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, слідчий суддя встановив, що клопотання слідчого не містить достатньо вагомих підстав для взяття ОСОБА_7 під варту, який є винятковим запобіжним заходом та застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати місце свого проживання у певний період доби, а тому зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Даних обставин, також не було доведено прокурором під час апеляційного розгляду.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду під час розгляду клопотання в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу та визначив цілі, які стоять за ним, а тому вірно застосував саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор в апеляції, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.04.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000031 від 06.02.2016 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби, строком на шістдесят днів, тобто до 7 червня 2016 року включно, з покладенням відповідних обов`язків, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 е ц ь