Справа № 755/5660/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014526 від 23.09.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, вдівця, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 22 вересня 2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: місто Київ, проспект Возз`єднання, а саме на зупинці громадського транспорту «бульвар Давидова», побачив раніше невідому йому дівчину ОСОБА_5 , в руці якої була відкрита жіноча сумка, та в цей момент у останнього винник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 зайшов слідом за ОСОБА_5 в маршрутне таксі № 211 та підійшов в притул до останньої і впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, таємно викрав з сумки останньої: жіночий гаманець фірми «Bretton», в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 372 гривні, сувенірні 50 доларів США (матеріальної цінності не становить), три банківські картки «Приват Банку» (матеріальної цінності не становить), студентський квиток Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі на ім`я ОСОБА_5 (матеріальної цінності не становить), який заховав собі під куртку в яку був вдягнений.

Після цього, ОСОБА_4 , з метою одержання можливості розпорядитися на свій розсуд вищезазначеним майном потерпілої ОСОБА_5 , вийшов з вказаного маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту «Березняки», та пройшовши 10 метрів був затриманий працівниками міліції, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки після виходу з маршрутного таксі його протиправні дії були помічені та припинені співробітниками міліції.

Крім того, 11 березня 2016 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні будівельного гіпермаркету «Епіцентр», а саме у відділенні «інструментів», який належить ТОВ «Епіцентр К», що розташований по вулиці Братиславській, 11 в місті Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна та впевнившись, що його дії були непоміченими з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: Болторіз 350 мм Montera 12002 різ до 5 мм (артикул 20622377) - вартістю 257,65 грн.
З цією метою, ОСОБА_6 взяв з прилавку вказаний болторіз та, з метою приховування злочину, засунув його під поли куртки в яку був вдягнений.
Після цього ОСОБА_6 з вищезазначеним майном ТОВ «Епіцентр К», попрямував до виходу із приміщення будівельного гіпермаркету, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки після перетину касової зони магазину його протиправні дії були помічені та припинені й останній був затриманий працівником охорони будівельного гіпермаркету «Епіцентр».
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Також обвинувачений зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання та виховання дітей у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі.

Зокрема зауважив, що даний злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме через відсутність коштів для забезпечення матеріально-побутових потреб для утримання дітей, а саме сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері похилого віку, адже в їх родині надто малий розмір доходу, низку коштів було потрачено на похорони дружини, та однак зауважив, що однозначно зрозумів те, що незважаючи на те, що вчинив злочин, через низьке матеріальне забезпечення для здобуття коштів на утримання своєї сім`ї, такі дії в цивілізованому суспільстві є неприйнятними.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, наявність на утриманні дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 2001 та 2008 років народження відповідно, відносно яких останній батьківських прав не позбавлений.

Вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин пов`язане з низьким матеріальним забезпечення сім`ї, а саме наявність на його утриманні двох дітей, матері, смерть дружини, зокрема, на думку суду, дана ситуація стимулювала девіантну поведінку обвинуваченого, оскільки негативно впливала на його психіку, викликала стан розпачу, надмірну дратівливість, гарячковість, що не сприяло належному здійсненню самоконтролю поведінки з боку останнього.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (не працюючий, вдівець, раніше судимий, зі слів є інвалідом), позитивну характеристику за місцем ув`язнення, наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (діти, мати), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання покарання, усунення завданої матеріальної шкоди потерпілим; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, та виходячи з того, що він був звільнений, згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2014 умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 2 дні, остаточне покарання суд визначає з урахуванням положень ст. 71 цього ж Кодексу.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, слід залишити без змін до набранням вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.11.2010, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11.03.2016 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014526 від 23.09.2015 залишити власникам (володільцям).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1