Провадження № 1-кп/643/109/16
Справа № 643/7529/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001106 від 07.03.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, яка не працює, не заміжня, дітей не має, за місцем проживання в Україні не зареєстрована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 15.08.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 06.03.2015 року, приблизно о 15:50 год., знаходячись на продуктовому ринку «Привоз», що розташований за адресою: м. Харків, пр. 50 років ВЛКСМ, буд. 47/1, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу витягнула правою рукою з зовнішньої кишені куртки ОСОБА_4 , коли остання стояла у черзі за побутовими товарами біля торгового повільну № 101 на вказаному ринку «Привоз», належний останній мобільний телефон «Samsung galaxy grand 2» білого кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 117 від 27.03.2015 року 2593,00 грн., у чохлі вартістю згідно вказаного висновку експертизи 200 грн., разом із стартовим пакетом «МТС Україна», який не представляє матеріальної цінності для потерпілої. Після вказаних дій ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду в загальному розмірі 2793,00 грн.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнала в повному обсязі, щиро розкаялася. Не заперечувала фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердила вчинення нею вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначила, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомилася з його матеріалами і не заперечує висновки експертизи та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснила, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до неї не застосовувалось. Показала, що дійсно 06.03.2015 року, приблизно о 15:50 год., знаходячись на продуктовому ринку «Привоз», що розташованого за адресою: м. Харків, пр. 50 років ВЛКСМ, буд. 47/1, таємно викрала у потерпілої мобільний телефон «Samsung galaxy grand 2», яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Судом вивчалась особистість обвинуваченої ОСОБА_5 та встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило.

Згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2014 року, ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що громадські роботи за вищевказаним вироком Київського суду м. Харкова вона не відбувала, оскільки не була повідомлена про необхідність явки для їх відбування, від громадських робіт не ухилялась.

Як вбачається з листа начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області № 22/16/29-1790 від 15.12.2015 року, згідно даних журналів обліку осіб, засуджених до громадських робіт за 2014 та 2015 рік, ОСОБА_5 , засуджена 15.08.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт, на обліку КВІ Київського району м. Харкова не перебувала.

З листів начальника Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області № 22/16/36-34/Св від 11.01.2016 року та № 22/16/36/105/Св від 21.01.2016 року вбачається, що вирок Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2014 року відносно ОСОБА_5 на адресу КВІ Московського району не надходив та ОСОБА_5 на обліку за вказаним вироком не перебувала.

В судовому засіданні прокурором було зазначено, що в ході досудового розслідування з боку ОСОБА_5 мали місце щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи наведене вище, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання, і призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Оскільки вирок від 15.08.2014 року не виконаний та строки давності його виконання не закінчились, остаточне покарання ОСОБА_5 суд визначає за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного згідно даного вироку, невідбутої частини покарання за вироком від 15.08.2014 року, із застосуванням положень ст. 72 КК України, згідно яких при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Оскільки ОСОБА_5 за вироком від 15.08.2014 року призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, вказане покарання суд переводить у покарання у виді позбавлення волі на строк 18 днів, виходячи із презумпції неприпустимості погіршення становища засудженого,.
Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, який не є тяжким та особливо тяжким, відсутність тяжких наслідків, спричинених злочином, наявність декількох пом`якшуючих вину обставин, позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, відсутність даних щодо ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного згідно попереднього вироку, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченої положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, позицію потерпілої, яка не заперечувала проти призначення покарання, зазначеного прокурором, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Потерпілою ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на її користь майнову шкоду в розмірі 2793,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2793,00 грн., а всього 5586,00 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов визнала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, враховуючи, що визнання позову обвинуваченою ОСОБА_5 не суперечить закону та засадам диспозитивності кримінального судочинства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання ОСОБА_5 цивільного позову та задовольнити останній в повному обсязі.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного згідно цього вироку покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_5 згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2014 року, яке на підставі ст. 72 КК України переводиться із покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят годин) у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі на строк 18 (вісімнадцять) днів, та за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та 18 (вісімнадцять) днів.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5586,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят шість гривень).
Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1