АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/280/16 Справа № 712/5968/16-к Категорія: ст.309 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2016 року відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово непрацюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

якою йому змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Попереджено ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати

в с т а н о в и л а :
Старший слідчий Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 90 днів, тобто до 26 червня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання вмотивовано тим, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004644 від 01 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Згідно клопотання, 30 листопада 2014 року близько 20 години ОСОБА_7 , 1984 р.н., маючи прямий умисел на викрадення людини, діючи спільно і за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись поблизу будинку № 75 по вул. Смілянській в м. Черкаси, всупереч ст. 33 Конституції України, якою закріплено право на свободу вільного пересування особи, вчинили викрадення людини і незаконно позбавили волі ОСОБА_11 , 1988 р.н„ Так, 30 листопада 2014 року приблизно о 19 год. 52 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення знайомого колишньої співмешканки ОСОБА_12 , на ґрунті ревнощів, під`їхав на автомобілі «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , до будинку № 75 по вул. Смілянській в м. Черкаси і, нібито для з`ясування стосунків, здійснивши телефонний дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 , викликав останнього на вулицю. Та після нетривалої розмови запропонував останньому, оскільки на вулиці було холодно, сісти у вказаний автомобіль, де продовжити спілкування. А коли ОСОБА_13 підійшов до транспортного засобу, то до нього підбігли двоє невідомих чоловіків, які виконуючи свою роль у реалізації спільного злочинного наміру, застосовуючи фізичну силу примусово, умисно, протиправно змусили його сісти у салон автомобіля на заднє сидіння, натягнули на очі потерпілому шапку і наказали покласти руки та голову на коліна, щоб він нічого не бачив. Турбуючись про своє життя і здоров`я ОСОБА_11 виконав вказані вимоги, так як вони звучали на підвищених тонах і мали погрозливий характер. Після чого невідомі обшукали кишені потерпілого і відібрали мобільний телефон, за вказівкою ОСОБА_7 , який керуючи автомобілем поїхав у невстановленому напрямку. Приблизно через 20 хвилин автомобіль зупинився і ОСОБА_11 вивели на вулицю, де ОСОБА_7 разом з невстановленими особами почали наносити удари кулаками і ногами потерпілому у різні частини тіла, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження. Потім знову посадили ОСОБА_11 до автомобіля і ОСОБА_7 знову розпочав з`ясовувати у потерпілого подробиці його відносин з ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_14 залишив ОСОБА_11 під контролем невстановлених осіб, а сам на деякий час поїхав з вказаного місця, а коли повернувся, знову посадив потерпілого до автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , і продовжуючи незаконно утримувати останнього проти його волі, погрожуючи застосуванням насильства повіз у невідомому напрямку. І того ж дня приблизно о 23.30 год. під час руху по вулиці Одеській в м. Черкаси автомобіль «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 , в салоні якого знаходився ОСОБА_11 , був затриманий працівниками ДПС ВДАІ УМВС України в Черкаській області.

01 грудня 2014 року відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004644 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

29 березня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

29 березня 2016 року слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_16 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю строком до 27 травня 2016 року.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2016 року клопотання задоволено частково. Змінено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Попереджено ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав в повному обсязі та відмовляється давати покази по справі, що свідчить про його небажання сприяти слідству. Встановлення слідчим суддею в судовому засіданні під час продовження строку запобіжного заходу, що підозрюваний визнає свою вину частково є неприпустимим доказом в порядку ст.86 КПК України. До того ж, встановлено, що підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, яка проте, не проживає разом з батьком, та останній не має офіційного заробітку для утримання дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та наполягав на її задоволенні з наведених підстав, захисника ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення слідчого судді в силі, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 с. 194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Постановляючи ухвалу про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що підозрюваний має постійне місце проживання, з`являється на виклики слідчого, сприяє здійсненню досудового розслідування, має на утриманні малолітню дитину, а також, що досудовим розслідуванням не обґрунтовано необхідність у продовженні такого запобіжного заходу, як цілодобовий арешт та неможливість застосування іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема, особистого зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, та вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини провадження та обґрунтовано змінив підозрюваному запобіжний захід на більш м`який.

У клопотанні слідчий та в апеляції прокурор не навели обґрунтування того, що лише домашній арешт є тим запобіжним заходом, який би забезпечив належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обовязків. Слідчий та прокурор довів лише обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.п. 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які унеможливлюють застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та недостатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що кримінальне правопорушення було скоєне у 2014 році, відомості щодо нього внесено до ЄРДР також у 2014 році, а про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України ОСОБА_7 повідомлено лише у 2016 році.

Тобто, до цього часу, підозрюваний ОСОБА_7 мав можливість уникнути відповідальності за злочин в якому він підозрюється, шляхом вчинення будь-якої з дій, перелічених у ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим в клопотанні не доведено, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, іншим чином перешкоджатиме розслідуванню кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції прокурора, щодо необхідності продовження домашнього арешту, оскільки підозрюваний не визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та відмовляється давати покази по справі. З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний на виклики слідчого з`являється, даних щодо переховування від органів досудового розслідування чи перешкоджання кримінальному провадженню слідчим та прокурором не наведено, а невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та відмова від дачі показів є його правом передбаченим Конституцією України та кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно матеріалів кримінального провадження у підозрюваного ОСОБА_7 є малолітня донька, яка перебуває на його утриманні та на час застосування до нього запобіжного заходу мешкала у батьків підозрюваного (а.к.п.33), тому колегія суддів критично оцінює твердження апелянта, щодо не проживання дитини разом з батьком.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, є достатнім та необхідним для запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України, а також зможе належним чином забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання слідчого.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, в тому числі на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, при розгляді клопотання слідчого відносно ОСОБА_7 не встановлено.

Одночасно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчий суддя допустив помилку, вказавши, в резолютивній частині ухвали, всупереч положенням ст.309 КПК України, що вона не підлягає оскарженню. Проте, це не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :