справа № 488/5100/15-к
провадження № 1-кп/488/102/16
УХВАЛА
01.02.2016 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора обвинуваченого його захисника обвинуваченого його захисника обвинуваченого його захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
Корабельним районним судом м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ст.ст. 110 ч.2, 28 ч.2, 338 ч.1, 263 ч.1 КК України; ОСОБА_6 за ст.ст. 110 ч.2, 28 ч.2, 338 ч.1, 263 ч.1 КК України; ОСОБА_8 за ст.ст. 110 ч.2, 28 ч.2, 338 ч.1 КК України.

Під час досудового розслідування відносно вказаних осіб обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 08.02.2016 року.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження зазначеного строку.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що вказані особи обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, один з яких є тяжким, стосується основ національної безпеки України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років; вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши прокурора, підозрюваних та їх захисників, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд, за клопотання сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку глави 18 КПК України.

Відповідно до ст. 184 ч.3 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 194 ч.1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує прокурор або слідчий;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 194 ч.2 КПК України, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачені раніше не судимі, мають місце реєстрації та місце проживання, місце роботи, середню освіту. ОСОБА_6 утримує мати похилого віку. ОСОБА_8 є батьком 2 малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків обвинувачених за місцем їх проживання і повинні бути враховані при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, згідно вимог ст. 178 КПК України.

Проаналізувавши ризик, зазначений прокурором із числа передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає його необґрунтованим і не доведеними жодними фактичними даними, оскільки прокурором взагалі не надано документів, що свідчать про його існування, а лише формально зазначено про можливість переховування обвинувачених від суду.

Слід зауважити, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності ризиків, на що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). ЄСПЛ наголошує, що оцінка зазначеної категорії повинна проводитися з посиланням на низку інших чинників, які можуть підтвердити ймовірність утечі й необхідність тримання під вартою. ЄСПЛ вважає, що ризик утечі зменшується зі спливанням часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Крім того, щодо обвинувачених не було виявлено жодних фактів у минулому, котрі могли б дати підстави для припущення про те, що вони можуть завадити розгляду провадження або зникнути. ЕСПЛ також зазначає, що ризики мають доводитися щоразу під час продовження запобіжного заходу.
Слід наголосити, що відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
В даному випадку такий порядок визначений, главою 18 КПК України, зокрема ст. 194, з якої вбачається, що саме сторона обвинувачення повинна довести усі обставини, необхідні для застосування або продовження запобіжного заходу, зокрема, існування ризиків, для запобігання яким запобіжний захід застосовується. Прокурором такі обставини не доведені, а тому суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає, оскільки така зміна не можлива враховуючи положення ч. 5 ст. 176 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 194, 196, 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1