КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №1609/2152/12
Провадження № 4/1609/170/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року Суддя Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л., при секретарі Шевченко А.В., з участю прокурора Ткаченка К.А., скаржника ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого помічника прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Полтави 27 лютого 2012 року надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого помічника прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року.

В поданій до суду скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувану постанову вважає незаконною, помічником прокурора, на думку скаржника, були викривлені деякі факти. Крім того, його не було викликано для надання пояснень.

Просив суд скасувати постанову від 13 січня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, а матеріали справи направити прокурору Київського району м. Полтави для вирішення в порядку ст. 97 КПК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, думку прокурора, який вважає постанову про відмову в порушенні кримінальної справи законною та обґрунтованою, просить в задоволенні скарги відмовити, дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Звертаючись до правоохоронних органів з заявою про порушення кримінальної справи, ОСОБА_1 вказував на незаконні дії слідчого СВ УМВС України в Полтавській області Федоренко В.Н. під час проведення досудового слідства по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. ст. 87, 191, 194 КК України 1960 року, зокрема, тиск на свідка ОСОБА_3 та примушування до надання неправдивих показань. Просив вирішити питання про порушення кримінальної справи за ст. 373 КК України. Також посилався на те, що експерт НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 в 1999 році провела почеркознавчу експертизу в межах кримінальної справи з порушенням норм кримінально-процесуального закону, тому просив порушити кримінальну справу за фатом перевищення посадових обовязків, зловживання службовим становищем, халатності.

Як встановлено судом, старшим помічником прокурора Київського району в м. Полтаві під час прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи та винесення постанови від 13 січня 2012 року на виконання постанови Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2011 року проведено додаткову перевірку.

При цьому під час проведення додаткової перевірки на виконання судового рішення та вказівок, зазначених в постанові Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2011 року, старшим помічником прокурора встановлено, що старшим слідчим УМВС України в Полтавській області Федоренком М.В. в ході розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 87, 191, 194 КК України, в редакції 1960 року, 26.04.1999р. винесено постанову про призначення почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам НДЕКЦ

при УМВС України в Полтавській області. За результатами проведення експертизи експертом ОСОБА_4 складено висновок експерта №156 від 30,04.1999 р.

В подальшому зазначена кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 направлена з обвинувальним висновком до Київського районного суду м. Полтави для розгляду по суті.

Проведеною помічником прокурора перевіркою встановлено, що 12.06.2003 року в ході судового слідства під час розгляду справи судом підсудний ОСОБА_1 в порядку ст. 234 КК України подавав скаргу щодо незаконних дій слідчого Федоренка М.В. під час проведення досудового слідства по справі, а також незаконні дії експерта НДЕКЦ при УМВС України ь Полтавській області ОСОБА_4

За результатами судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1, 07.07.2004 р. судом винесений обвинувальний вирок. При винесенні вироку судом даній справі встановлено, що обвинувачення ОСОБА_1 грунтується на доказах здобутих законним шляхом. За скоєння інкримінованого йому діяння ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік та штрафу в розмірі 1530 грн., звільнивши при цьому від покарання у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

22.09.2004р. ухвалою апеляційного суду Полтавської області вирок суду першої інстанції від 07.07.2004 р. змінено в частині виключення з обвинувачення ч. З ст. 358 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

09.06.2005року ухвалою Верховного Суду України встановлено, шо при кваліфікації дій ОСОБА_1 та призначенні йому покарання судом вірно застосовано норми кримінального законодавства.

Крім того, старшим слідчим прокурора в ході додаткової перевірки опитані ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які пояснили, що при розслідуванні кримінальної справи всі слідчі дії проводилися відповідно до чинного законодавства, після закінченні слідства всі матеріали були пред'явлені ОСОБА_1 для ознайомлення. Почеркознавча експертиза по справі проведена за оригіналами документів відповідно до вимог законодавства.

Отже, під час проведення перевірки, фактів, які б указували на застосування недозволених методів слідства слідчим Федоренком М.В. під час розслідування кримінальної справи, а також фактів, які б вказували на складання ОСОБА_4 завідомо неправдивого виснот: су експерта по даній кримінальній справі не встановлено.

Тому суд, враховуючи матеріали проведеної за зверненнями ОСОБА_1 перевірки, приходить до висновку, що постанова старшого помічника прокурора Київського району від 13 січня 2012 року винесена обґрунтовано.

При цьому встановлені старшим помічником прокурора обставини повністю підтверджуються матеріалами перевірки.

Відповідно до ст. 236-2 КПК України розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при відмов, у порушенні справи виконані вимоги статті 99 цього Кодексу, приймає одне з таких рішень: 1) скасовує постанову про відмову в порушенні справи і повертає матеріали для проведення додаткової перевірки; 2) залишає скаргу без задоволення.

При цьому постанова про відмову в порушенні кримінальної справи підлягає скасуванню лише у разі, коли витребувані матеріали свідчать про достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. Достатніми є такі дані, які свідчать про наявність певних кримінально гараних дій чи бездіяльності.

Оскільки органами досудового слідства проведено достатню перевірку, матеріали якої не містять жодних даних, які б вказували на наявність ознак злочину, зокрема даних, які б свідчили про наявність певних кримінально караних дій чи бездіяльності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови від ІЗ січня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, тому скарга ОСОБА_1К'. задоволенню не підлягає.

При вирішенні скарги судом враховується, що старшим помічником прокурора в повній мірі виконані, вказівки, надані судом згідно з постановою Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2011 року.

При розгляді скарги ОСОБА_1 судом враховується, що питання щодо незаконних дій слідчого Федоренка В.М. та експерта ОСОБА_4 були предметом розгляду Київським районним судом м. Полтави при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 та згідно з вимогами КПК України не підлягають вирішенню поза межами даної кримінальної справи.

Зокрема, відповідно до ст. 65 КПК України доказами в кримінальні справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами.

ОСОБА_1, звертаючись до правоохоронних органів зі скаргами про порушення кримінальної справи, фактично не погоджується з тими доказами, які були оцінені слідчим, та в подальшому, судом, в межах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1

В той же час, відповідно до ст. 67 КПК України суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 234 КПК України передбачено, що скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим кодексом.

Таким чином, питання, порушені ОСОБА_1 в зверненнях до правоохоронних органів, де він просить порушити кримінальну справу, мали б бути та фактично були розтягнуті в межах кримінальної справи по його обвинуваченню. При цьому вирок суду вступив в законну силу.

Чинним кримінальним процесуальних законом не передбачено вирішення питання щодо належності, допустимості доказів в кримінальних справах, які вирішені по суті, шляхом подання окремих звернень про порушення кримінальної справи.

Керуючись ст.ст. с4, 99, 236-1, 236-2 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого помічника прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 січня 2012 року.

На постанову протягом 7 діб з дня її винесення може були подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Н.Л.Яковенко

20.03.2012