Справа № 392/2/16-к
провадження 1-кп/392/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 04 листопада 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргорода, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого 24 квітня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік, 03 грудня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 19 листопада 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, 24 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно, при наступних обставинах.
03 серпня 2015 року близько 04 години обвинувачений ОСОБА_4 маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України перебував на території домоволодіння громадянки ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
В той час в домоволодінні перебував потерпілий ОСОБА_3 , який приїхав 02 серпня 2015 року до громадянки ОСОБА_7 на мотоциклі ММВЗ-З-11-211 «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 , який залишив мотоцикл на подвір`ї вказаного домоволодіння.
Обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_3 спав, шляхом вільного доступу до мотоциклу перемістив його за територію домоволодіння де він знаходився і незаконно заволодів транспортним засобом мотоциклом ММВЗ-З-11-211 «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав потерпілому, маючи намір їхати до м. Новомиргорода, проте у зв`язку із тим, що заблукав по дорозі приїхав до м. Новоукраїнка де мотоцикл вийшов із ладу, що змусило обвинуваченого продати вказаний мотоцикл, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 5890,00 грн..
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину в пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаявся, просив не призначати йому суворе покарання і показав, що 02 серпня 2015 року він перебував в с. Злинка Маловисківського району у знайомої ОСОБА_8 в домоволодінні по пров. Тостого, до якої того ж дня близько 16 години приїхав на мотоциклі «Мінськ» синього кольору потерпілий ОСОБА_9 , з якими він спільно відпочивав. Проте в подальшому мін ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, який вони владнали і непорозуміння між ними було припинено, після чого всі вони пішли відпочивати близько 02 години. Проте прокинувшись, він вийшовши на подвір`я домоволодіння побачив мотоцикл ОСОБА_11 і вирішив поїхати на ньому додому у м. Новомиргород, згоди на користування мотоциклом він від ОСОБА_12 не отримував. Перемістивши мотоцикл за територію домоволодіння де знаходився мотоцикл, він його завів за допомогою включення кнопки запалювання та поїхав на ньому вважаючи, що їде у напрямку м. Новомиргорода. Проте заблукавши у дорозі він приїхав у м. Новоукраїнку де мотоцикл вийшов з ладу, маючи намір здати його у пункт прийму металобрухту та шукаючи його, він його не знайшов, проте продав мотоцикл невідомому громадянину отримавши за це грошову суму в розмірі близько 350,00 грн.. В подальшому з метою потрапити додому він на автобусі доїхав до м. Кіровограда і звідти вже поїхав у м. Новомиргород.
Винність обвинуваченого у скоєнні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що 02 серпня 2015 року він приїхав на мотоциклі синього кольору марки «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 до громадянки ОСОБА_13 , що проживає в АДРЕСА_2 , де знаходився також чоловік на ім`я ОСОБА_14 , обвинувачений у справі. Після проведення спільного часу та відпочинку він, ОСОБА_15 та обвинувачений пішли відпочивати. Вранці 03 серпня 2015 року його розбудила ОСОБА_15 , яка повідомила проте, що виявила відсутність мотоциклу та ОСОБА_14 . Потерпілий намагався самостійно розшукати ОСОБА_14 та зниклий мотоцикл, проте самостійно це йому не вдалося зробити, у зв`язку із чим він в подальшому звернувся до правоохоронних органів.
Свідок ОСОБА_7 надала показання відповідно яким, 02 серпня 2015 року до неї додому, за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Злинка приїхав на мотоциклі синього кольору марки «Мінськ» ОСОБА_9 , на той час в неї вдома вже перебував обвинувачений. Після спільного проведення часу та відпочинку прокинувшись наступного дня вона близько 07 години виявила відсутність ОСОБА_16 та мотоцикла на якому приїхав ОСОБА_9 , про що вона відразу повідомила останнього. Через декілька днів з проханням повернути мотоцикл вона зателефонувала обвинуваченому, проте останній повідомив, що мотоциклу у нього не має.
Допитаний свідок ОСОБА_17 показав, що на початку серпня 2015 року перебуваючи по вулиці Карла Маркса у м. Новоукраїнка громадянин вів у руках мотоцикл марки «Мінськ» у несправному технічному стані, під час спільної розмови він придбав цей мотоцикл за грошову суму в розмірі близько 250,00 грн., який в подальшому розібрав по запчастинах і продав. Проте, що громадянин у якого свідок придбав мотоцикл не є його власником свідкові не було відомо.
Крім показань обвинуваченого та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджена також:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 листопада 2015 року, відповідно якому ОСОБА_3 повідомив про викрадення у нього вночі 03 серпня 2015 року мотоциклу ММВЗ-З-11-211 «Мінськ» чоловіком на ім`я ОСОБА_14 (а.к.п. 3);
- протоколом огляду місця події від 03 листопада 2015 року (а.к.п. 4);
- копією технічного паспорту мотоциклу ММВЗ-З-11-211 «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.к.п. 18);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 грудня 2015 року, відповідно якому свідок ОСОБА_17 впізнав на фотознімку № 3, особу у якої він придбав на початку серпня 2015 року мотоцикл «Мінськ» синього кольору (а.к.п. 24-25). У судовому засіданні, що мало місце 22 березня 2016 року обвинувачений впізнав свідка ОСОБА_17 , як громадянина якому він продав викрадений мотоцикл, що перебував у технічно несправному стані;
- постановою про призначення судово-товарознавчої експертизи від 19 листопада 2015 року (а.к.п. 26);
- висновком експерта № 565 відповідно якому середня вартість мотоциклу ММВЗ-З-11-211 «Мінськ» 1991 року випуску становить 5890,00 грн. (а.к.п. 28-38);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2015 року, проведеному в с. Злинка за участю ОСОБА_4 , відповідно якому останній показав, як він 03 серпня 2015 року з території домоволодіння громадянки ОСОБА_7 викрав мотоцикл «Мінськ» на якому приїхав громадянин ОСОБА_3 (а.к.п. 48-51).
Наведені докази є допустимими та належними, тому суд приймає їх в основу обвинувального вироку.
Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про те, що пред`явлене обвинувачення доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України злочин за ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до категорії тяжких, які караються позбавленням волі та мають підвищену суспільну небезпечність.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має попередні непогашені судимості, офіційно не працює, посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п. 52-55, 60, 63), неодружений та не має осіб, яких він зобов`язаний утримувати, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога (а.к.п. 61, 62).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачений маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, однак належних висновків для себе не зробив, на момент скоєння злочину не працював і не займався іншою суспільно корисною діяльністю та вчинив новий умисний злочин направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі для обвинуваченого ОСОБА_4 є справедливим, необхідним і достатнім для належного виправлення останнього і попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку суду інший, більш м`який вид покарання, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.
У зв`язку із тим, що цей злочин ОСОБА_4 було вчинено до постановлення переднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з у урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи особу обвинуваченого, його майновий стан, а також мотиви вчинення ним злочину, його особисте відношення до скоєного та щире каяття з приводу вчиненого, для застосування додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 статті 289 КК України, у виді конфіскації майна обвинуваченого суд не вбачає законних підстав.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до висновку експерта № 565 середня вартість мотоциклу ММВЗ-З-11-211 «Мінськ» 1991 року випуску становить 5890,00 грн. (а.к.п. 28-38).
З урахуванням визнання обвинуваченим позову та визнання доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яким потерпілому ОСОБА_3 була завдана матеріальна шкода на загальну суму в розмірі 5890,00 грн., суд вважає правильним задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, тяжкість призначеного обвинуваченому покарання, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки останнього, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскільки суд визнає доведеною винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявні достатні підстави вважати, що існує два ризики, передбачених статтею 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також існує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, для запобігання ризикам, тому до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (а.к.п.35).
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, ч. 2 ст. 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року, більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 24 листопада 2015 року.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 5890,00 грн. (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто гривень 00 коп.), в якості відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 80,00 грн. (вісімдесят гривень 00 коп.).
До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою та утримувати його у Кіровоградській УВП № 14 УДПтС України в Кіровоградській області, у випадку оскарження вироку в апеляційному порядку строк тримання обвинуваченого під вартою вважати продовженим до розгляду справи Апеляційним судом Кіровоградської області.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 :
- строк тримання під вартою обраний, як запобіжний захід з 24 листопада 2015 року по 24 грудня 2015 року включно, згідно вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року та строк перебування ОСОБА_4 в установі попереднього ув`язнення з 24 лютого 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- строк відбування покарання у виді арешту з 25 грудня 2015 року по 23 лютого 2016 року включно за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Маловисківський районний суд Кіровоградської області.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1