Справа № 740/4389/13-к
Провадження № 1-в/740/128/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника КВІ ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині клопотання в.о начальника Ніжинського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 ,
для відбування призначеного судом покарання,

В С Т А Н О В И В:
В клопотанні КВІ ставиться питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2013 року.

Представник КВІ подання підтримала та просила задовольнити з викладених в ньому підстав.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не погодився з порушенням ним умов проходження іспитового строку, заперечував скасування звільнення від відбування покарання і направлення його для відбування призначеного судом покарання, пояснюючи свою неявку поважними причинами, які полягають у тому що 18 лютого 2016 року його було викрадено знайомими, які примусово утримували його в м. Миколаїв

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задоволення подання, оскільки засуджений ухиляється від виконання призначеного судом покарання, а його причини неявки не підтверджуються матеріалами, які містяться в особовій справі.

Заслухавши прокурора, представника КВІ, засудженого, дослідивши подання та особову справу суд приходить до наступних висновків.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном три роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України суд звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком три роки зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи; повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

24.12.2013 року ОСОБА_5 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням і наслідками невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Однак в порушення встановленої періодичності явки 08.01.2014 року та 03.02.2014 року засуджений не з`явився до КВІ для реєстрації. З цього приводу йому винесено письмові попередження.

В поясненнях від 13.01.2014 року причиною неявки на реєстрацію 08.01.2014 року ОСОБА_5 вказує те, що хворів, але довідки лікаря про це не надав, в поясненнях від 04.02.2014 року вказує на те, що не з`явився на реєстрацію 03.02.2014 року, так як неофіційно працював, що підтвердити не може, отже не явка ОСОБА_5 на реєстрацію є не поважною.

Постановою від 04.02.2014 року ОСОБА_5 було змінено дні явки на реєстрацію на перший, другий, третій та четвертий понеділок кожного місяця. З вказаним порядком ОСОБА_5 ознайомлений про що мається його підпис в постанові.

В подальшому ОСОБА_5 21.07.2014 року, 26.08.2014 року, 01.12.2014 року та 14.04.2015 року знову не з`явився на реєстрацію до КВІ, за що 28.07.2014 року, 01.09.2014 року, 02.12.2014 року та 20.04.2015 року йому було винесене письмові попередження.

В поясненнях від 28.07.2014 року причиною неявки на реєстрацію 21.07.2014 року ОСОБА_5 вказує те, що хворів, але довідки лікаря про це не надав, в поясненнях від 01.09.2014 року, 02.12.2014 року, 20.04.2015 року вказує на те, що не з`явився на реєстрацію 26.08.2014 року, 01.12.2014 року, 14.04.2015 року так як неофіційно працював, що підтвердити не може, отже не явка ОСОБА_5 на реєстрацію є не поважною.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ст. ст. 185 ч.1, 28 ч.1, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі. На підставі п «в» ст.1, ст. 9 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.3 ч.2 Закону «України «Про застосування амністії в Україні» звільнений від відбування покарання.

Постановою від 28.12.2015 року ОСОБА_5 знову було змінено дні явки на реєстрацію на перший та третій понеділок кожного місяця. З вказаним порядком ОСОБА_5 ознайомлений про, що мається його підпис в постанові.

З 17.02.2016 року ОСОБА_5 перестав з`являтись на реєстрацію до Ніжинського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції та зник з місця проживання.

25.04.2016 року ОСОБА_5 з`явився до Ніжинського МРВ КВІ і в письмовому поясненні повідомив, що весь цей час його примусово утримував в м. Миколаєві його товариш ОСОБА_6 якому він заборгував велику суму грошей.

На а.с. 158 матеріалів особової справи маються пояснення матері ОСОБА_5 ОСОБА_7 , в яких вона зазначає що 18 березня 2016 року двоє чоловіків силоміць забрали її сина в автомобіль та утримували тривалий час в м. Миколаєві. З цього приводу вона зверталась з відповідною заявою до Ніжинського ВП ГУНП про прийняття мір реагування щодо ОСОБА_6 , який викрав її сина.

З висновку Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області № 1692 від 28.03.2016 року вбачається, що опитана свідок ОСОБА_8 пояснила як була присутня при зустрічі ОСОБА_5 з двома чоловіками, які спокійно поговорили з останнім, фізичної сили до нього не застосовували, він сам добровільно погодився поїхати з хлопцем на ім`я ОСОБА_9 . Крім того в телефонній розмові засуджений повідомляв, що знаходиться на заробітках в м. Києві. Отже твердження ОСОБА_5 про примусове утримання його в м. Миколаєві не відповідають дійсності. Дана обставина на яку посилався ОСОБА_5 в судовому засіданні як на поважну причину своєї неявки для реєстрації не може бути визнана судом як така що мала місце, оскільки не узгоджується з матеріалами особової справи. Так на а.с. 170 мається довідка КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім.. М.Галицького» в якій зазначено що ОСОБА_10 в період часу з 11.02.2016 року по 22.02.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Ніжинської лікарні, чим спростовуються пояснення ОСОБА_5 щодо його викрадення 18 лютого 2016 року.

Щодо подальшої відсутності ОСОБА_5 за місцем проживання, на а.с. 150 мається довідка інспектора КВІ від 10.03.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_5 у телефонній розмові повідомив що 09.03.2016 року не з`явився на реєстрацію так як знаходиться в м. Чернігові на лікуванні.

Довідкою КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» доводиться що ОСОБА_5 на лікуванні за період з 16.02.16 року по 30.03.16 року в Чернігівській лікарні не перебував.

Матеріалами що на а.с. 168, 177 доводиться що ОСОБА_5 поїхав у невідомому напрямку, що на думку суду не свідчить про його викрадення чи примусове утримання, а доводить його відсутність у м. Ніжині з лише йому відомих причин, і підтверджує нез`явлення для реєстрації.

Листком реєстрації, що на а.с. 131 доводиться, що ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації 09.03.2016 р., 21.03.2016 р,.04.04.2016р., 18.04.2016 р.., за що 25.04.2016 року йому було винесено письмове попередження за неявку на реєстрацію без поважних причин.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_5 порушує порядок та умови відбування покарання, не виконує покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

.

Відповідно до ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.3 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України невиконання обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Вислухавши пояснення представника кримінально-виконавчої інспекції, який підтримав клопотання, думку прокурора про необхідність задоволення клопотання, заперечення засудженого, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, так як ОСОБА_5 порушує умови та порядок відбування покарання з випробуванням, не виконує покладені на нього судом обов`язки, не з`являється для реєстрації, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно нього та направити засудженого для відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 78 Кримінального кодексу України, ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання в.о начальника Ніжинського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2013 року - задовольнити.

Скасувати звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для відбування призначеного покарання в місця визначені для відбування позбавлення волі за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2013 року.

Початок строку відбування покарання засудженим рахувати з дня його фактичного затримання.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1