Справа № 484/2548/16-к
Провадження: № 1-кп/484/161/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2016р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001469, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нарлиг Сабірабадського району Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, азербайджанця, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання на території України не має:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого: - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2016 року ОСОБА_3 прибув до м. Первомайська Миколаївської області. Вступивши у змову зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачений на «горіховому ринку» в м. Первомайськ підшукав особу - приватного підприємця ОСОБА_5 , грошовими коштами та майном якого вони вирішили незаконно заволодіти, вважаючи, що у того є значні грошові кошти від реалізації продукції. З цією метою вони простежили маршрут та приблизний час руху автомобіля ОСОБА_5 з дому до місця роботи на «горіховому ринку» (режим роботи: вівторок, четвер, субота) та у визначений день і час прибули на місце, де планували здійснити напад з метою заволодіння майном потерпілого. При цьому обвинувачений разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ретельно підготувалися до здійснення нападу: вжили засоби для неможливості їх впізнання - одягнули куртки з капюшонам та кепки з козирками, на руки одягнули перчатки, а один з учасників нападу одягнув на голову капронову панчоху та взяли з собою два ножі, якими мали намір погрожувати потерплому з метою подолання його опору.

19 травня 2016 року у нічний час ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули на вул. Урицького поблизу будинку № 47 в м. Первомайську, де, для примусової зупинки автомобіля ОСОБА_5 , на проїзну частину дороги поклали зношені автомобільні покришки, які знайшли поряд. Далі, діючи умисно, переслідуючи корисний мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 разом зі своїми спільниками розподілили між собою злочинні ролі у випадку зупинки автомобіля ОСОБА_5 .

Приблизно о 05:10 год., коли ОСОБА_12 змушений був зупинитися на вул.. Урицького поблизу будинку № 47, щоб прибрати з проїзної частини дороги автомобільні покришки, на нього та його дружину ОСОБА_13 здійснили напад спільники ОСОБА_3 , які погрожували ОСОБА_5 '. та його дружині застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я особи, а ОСОБА_3 заволодів сумкою ОСОБА_5 , в якій знаходились гроші в сумі 70 000 грн. та мобільний телефон Самсунг А5 білого кольору вартістю 5 000 грн., яка знаходилася в салоні автомобіля «Мерседес Спрінтер» державний номер, НОМЕР_1 .

Після цього всі учасники нападу втекли з місця події та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду в сумі 75000 грн.

Матеріали щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_10 виділені в окреме провадження.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав частково, вказуючи, що у нього був умисел на крадіжку грошей потерпілого. Напад на нього він не здійснював, не погрожував йому та жодних тілесних ушкоджень не наніс.

Надаючи пояснення суду ОСОБА_3 вказав, що із Російської Федерації від приїхав до м.Харькова до своєї знайомої, де й познайомився із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У травні 2016р. вони разом приїхали до м.Первомайська Миколаївської області для того, що б знайти особу, яка повинна була віддати гроші Туралу. Він зупинився у готелі по вул.. Коротченка. В м. Первомайську, він пішов до «горіхового ринку», де й познайомився із ОСОБА_5 . Оскільки на території України він залишився без грошей, хотів запропонувати останньому закупити горіх та на цьому заробити грошей, однак ОСОБА_5 відмовився. Оскільки у нього не було коштів, вирішив вчинити крадіжку грошей ОСОБА_5 . Своїм знайомим ОСОБА_16 Аразу та ОСОБА_17 Туралу він повідомив про свій намір. Вони повинні були бути присутніми під час крадіжки, підтримати його та подивитися з боку. До крадіжки він не готувався. Ножів у нього не було. У ОСОБА_18 та ОСОБА_19 він ножів не бачив.

Оскільки ринок відкривається о 06.00год, то підрахував, що потерпілий буде їхати на ринок близько 05.00год ранку. Місце проживання потерпілого він знав, оскільки він сам повідомив йому адресу. Від місця проживання потерпілого до ринку одна дорога. Отже 19.05.2016р. вранці вони прийшли до дороги, де повинен був проїжджати потерпілий. Хто запропонував покласти на дорогу покришки, не пам`ятає. Він їх не розкладав. Після чого він заховався у кущі, які росли біля дороги. Де були ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , він не бачив, може також сховались. Про спільні дії вони не домовлялись. Коли автомобіль потерпілого зупинився, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля для того, щоб прибрати шини з дороги. Після нього з автомобіля вийшла його дружина. Він підбіг до автомобіля, схопив чорну сумку, яка знаходилась на сидінні автомобіля біля водія, та побіг. Що відбувалось біля автомобіля, він не бачив. Коли тікав, почув крик жінки та повернувся. Араз та ОСОБА_19 бігли за ним. Бігли до квартири, де проживає дівчина, яку знає ОСОБА_20 . Вона про їхні дії нічого не знала. У квартирі відкрили сумку. У сумці були гроші різними купюрами, мобільний телефон, документи, ручки. Він взяв 3000грн. та пішов з квартири. Де інші гроші та де знаходяться ОСОБА_20 та ОСОБА_19 він не знає. Скільки саме грошей було у сумці він не знає. Його рідні відшкодували потерпілому майнову шкоду в сумі 73 000грн.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просила перекваліфікувати дії ОСОБА_3 на ст. 185 КК України, вказуючи, що у нього був умисел лише на таємне викрадення грошей потерпілого. Нападу на останнього він не вчиняв. Його знайомі діяли зі своєї ініціативи.

Однак, пояснення обвинуваченого спростовуються дослідженими у справі доказами.

Так потерпілий суду пояснив, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_13 займаються продажем горіхів. Навесні 2016р. на «горіховому ринку» в м.Первомайську до нього підійшов ОСОБА_3 та запропонував йому працювати разом, однак він відмовився. Більше обвинуваченого він не бачив. 19.05.2016р. о шостій годині ранку він разом із дружиною на автомобілі «Мерседес Спрінтер» виїхали в напрямку «горіхового ринку». На вул.. Урицького, на дорозі, вони побачили автомобільні покришки, які неможливо об`їхати. Він вийшов з автомобіля та прибрав покришки. Далі на дорозі вони знову побачили дві автомобільні покришки. Біля них нікого не було. Він також вийшов з автомобіля та нахилився за покришкою. В цей час до нього підскочив чоловік у масці з ножем у правій руці та замахнувся на нього, намагаючись нанести удар ножем. Він схопив руку з ножем. Вони почали боротись. Боротьба між ними відбувалась протягом декількох хвилин. Вони переміщались за автомобіль. Після цього, нападник підняв його та кинув спиною на дорогу та побіг. Чув крики дружини, яка кликала на допомогу. Інший нападник знаходився біля дружини. Коли він піднявся, побачив, що по дорозі бігли троє. У одного з них, який нижче за інших, була їхня сумка з грошима. На крик дружини один з них повернувся та він впізнав ОСОБА_3 , який був у кепці. На вулиці було світло, тому він чітко бачив обличчя обвинуваченого. ОСОБА_3 на нього не нападав. Як він забрав з автомобіля сумку з грошима, не бачив. Нападники діяли мовчки. Він також нічого не казав. Кричала лише його дружина.

Крім того, потерпілий підтвердив, що йому відшкодували майнову шкоду в сумі 73 000грн., тому відмовився від позову у цій частині. Позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50 000грн. просив задовольнити.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 вперше вона побачила на «горіховому ринку» приблизно за три тижні до нападу. Він звертався до її чоловіка з пропозицією працювати разом, однак він йому відмовив за декілька днів до нападу. 19.05.2016р. на початку шостої години ранку, вони з чоловіком, на автомобілі, виїхали з дому в напрямку «горіхового ринку». На дорозі по вул.. Урицького, неподалік їхнього будинку біля дитячої площадки, вони побачили дві автомобільні покришки. Чоловік їх прибрав з дороги. Через приблизно 10 метрів на дорозі біля будинку, де ніхто не живе, вони знову побачили дві покришки. Покришки були викопані з дитячої площадки. Чоловік вийшов з автомобіля та підійшов до покришки, яка лежала з правого боку, щоб її прибрати. В цей час з двох боків на дорогу вискочили троє чоловіків. Вона також вийшла з автомобіля та почала кричати. Один з чоловіків з ножем напав на ОСОБА_5 та між ними почалась боротьба. Інший підійшов до неї та почав погрожувати ножем. Він був у масці, але по очах вона зрозуміла, що він не слов`янської зовнішності. Нападники були вище за обвинуваченого. Третій відійшов в бік, вона його не бачила. Вона стала кричати, кликати на допомогу. Її чоловік із нападником відходили за автомобіль. Потім нападник підняв потерпілого та кинув спиною на дорогу. Після цього, нападники побігли по дорозі. Бігло вже троє чоловіків. Чоловік почав бігти за ними, але вона почала кричати, що б він зупинився. На її крик чоловіки озернулись та серед них вона впізнала ОСОБА_3 . У нього в руках вона побачила сумку, в якій було 70 000грн., телефон, документи. Як ОСОБА_3 забрав з автомобіля сумку, вона не бачила. Він на них не нападав. Всі троє діяли мовчки, узгоджено, кожен знав що потрібно роботи.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що вона винаймає квартиру по АДРЕСА_2 та з нею деякий час проживав знайомий на ім`я ОСОБА_20 , який познайомив її з ОСОБА_19 та ОСОБА_3 19.05.2016р. приблизно о 3 годині або на початку четвертої години ранку хтось зателефонував, ОСОБА_20 зібрався та сказав їй, що він повернеться через пару годин. Приблизно на початку 7 год він повернувся разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_3 . Вона відкрила їм двері та пішла до кімнати. Чоловіки пройшли до кухні, де розмовляли між собою «своєю» мовою. Слова вона не розуміла, однак розмова була спокійною, ніхто не сперечався. Коли вона зайшла до кухні, на столі побачила багато грошей різними купюрами та два ножі: великий чорний та тонкий довгий з чорною ручкою. Вона запитала звідки гроші. ОСОБА_22 сказав, що взяли у прохожого. Залишивши їм ключі від квартири вона пішла.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що він працює таксистом. 19.05.2016р. отримав замовлення та приїхав на пров. Рабочий, де від будинку №13 забрав чоловіка не слов`янської національності. Він сказав, що необхідно їхати до м. Києва. По дорозі вони заїхали на заправку, де працівники поліції затримали його пасажира.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що навесні 2016р., точної дати не пам`ятає, приблизно о 04.55год. вона разом із знайомою йшли на роботу по вул.. Урицького та побачили, як по дорозі біжать двоє чоловіків, трохи далі за ними біг третій. Перший був нижчій за інших у капюшоні.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що вона завідує гуртожитками домоуправління №1. 11.05.2016р. до гуртожитку в кімнату АДРЕСА_3 заселились двоє громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_3 . Вони оплатили проживання до обіду 19.05.2016р. та в цей же день з гуртожитку виїхали.

Аналізуючи надані суду докази суд дійшов висновку, що пояснення потерпілого та свідків є логічними та послідовними, відповідають вказаному в обвинувальному акті та об`єктивно підтверджуються даними, отриманими при огляді місця події, про що свідчить відповідний протокол від 19.05.2016р. та таблиця зображень до нього, згідно яких була оглянута ділянка дороги по вул.. Урицького, де на проїзній частині знаходились дві автомобільні покришки, що попередньо були витягнуті із землі на дитячій площадці, а також з іншими належними доказами, що були досліджені в ході судового слідства.

Так, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.05.2016р. ОСОБА_5 вказав на обвинуваченого, як на особу, яка забрала з його автомобіля сумку з грошима під час нападу вранці 19.05.2016р. по вул.. Урицького.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2016р. та таблиці зображень до нього ОСОБА_3 показує, як саме він разом із ОСОБА_28 та ОСОБА_9 по вул.. Урицького розкладали автомобільні покришки, які перед цим викопали з дитячого майданчика, де саме він ховався до зупинки автомобіля потерпілого. Також він вказав напрямок, в якому вони разом бігли з місця вчинення злочину, будинок по АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_29 разом із співмешканкою.

Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 24.05.2016р. ОСОБА_5 та ОСОБА_13 показували, як на них було вчинено розбійний напад 19.05.2016р. на вул.. Урицького в м. Первомайську.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.05.2016р. з квартири, АДРЕСА_4 були вилучені чоловіча кепка, ручки, резинки кольорові, кофта з капюшоном, та сім картки оператора «МТС», та «Київстар». В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що вказані речі належать йому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.
Судом встановлено, що обвинувачений разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дізнались про місце проживання потерпілого, про час, коли він виїжджає до «горіхового ринку», дорогу, якою він прямує до «горіхового ринку», заздалегідь прийшли до ділянки дороги по вул.. Урицького, витягнули із землі на дитячому майданчику покришки від автомобілів, розкидали на дорозі, після чого спільно вчинили злочин. При цьому кожен співучасник виконував певну роль. Зокрема ОСОБА_3 повинен був забрати з автомобіля сумку з грошима. Свідок ОСОБА_13 підтвердила суду, що одразу на дорогу вискочили троє чоловіків, серед яких був обвинувачений. Один з них з ножем кинувся на потерпілого, інший з ножем підійшов до неї. Кожен з учасників нападу знав, що необхідно робити, всі троє діяли злагоджено. З цих дій вбачається, що ОСОБА_3 знав, як будуть діяти його спільники, скористався їхніми діями та заволодів майном потерпілого, тобто скористався застосованим насильством.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінують, є необґрунтованими і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Аналізуючи всі надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні саме інкримінованого йому злочину є доведеною під час судового розгляду кримінального провадження, а показання обвинуваченого, дані ним у судовому засіданні, про відсутність у нього попередньої домовленості з іншими особами про розбійний напад на потерпілого, є неспроможними, оскільки спростовуються іншими доказами у справі.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Матеріали, які б характеризували особу обвинуваченого суду не надані.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає відшкодування потерпілому завданої майнової шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Таким чином, особа обвинуваченого, обставини скоєного ним злочину переконують суд в тому, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні потерпілий від позову в частині стягнення майнової шкоди в сумі 75 000грн. відмовився, позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50 000грн. підтримав та просив в цій частині позов задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Мотивуючи позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, потерпілий вказав, що під час нападу пережив страх за своє життя та за життя дружини. Оскільки інші учасники нападу перебувають на свободі, він продовжує хвилюватись за життя та здоров`я членів своєї сім`ї. В наслідок дій обвинуваченого було порушено спокій його родини, тому члени сім`ї змушені докладати додаткових зусиль для організації життя та побуту. Змінився звичний уклад життя. Крім того, принижена його людська гідність.

Враховуючи вище викладене суд, визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої потерпілому даним кримінальним правопорушенням, оскільки ОСОБА_5 зазнав душевних страждань через дії обвинуваченого, змінився звичайний уклад його життя.

Однак, враховуючи вище викладене, вимоги ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в розмірі 50 000грн., є завищеним, отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 20 000 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з моменту затримання з 19.05.2016р.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з моменту затримання до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 20 000 (двадцять тисяч) грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: