Справа №490/506/16-к 22.04.2016

У Х В А Л А
22 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2016 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Псков Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен, просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області задоволено та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 11.06.2016 року.
Вирішено звільнити ОСОБА_7 з-під варти у разі внесення застави у розмірі 5 000 000 грн.
У разі звільнення ОСОБА_7 під заставу, покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до службового кабінету № 62 слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 по понеділкам та п`ятницям з 16-ої до 18-ої години;
- не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- носити електронний засіб контролю;
- утриматися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;
- здати на зберігання до СУ ГУ НП в Миколаївській області закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. На думку апелянта, прокурором не доведено наявність зазначених у клопотанні ризиків, доказів на їх підтвердження слідчому судді не надано.
Зокрема, захисник ОСОБА_5 зазначає, що наявність лише підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину не може ґрунтуватися лише на показаннях ОСОБА_10 . Вказує, що слідчий суддя показання свідків безпосередньо не заслуховував.
Посилається на те, що обшук в автомобілі ОСОБА_7 та затримання останнього були незаконними, а зазначена слідчим сума матеріальної шкоди, завдана злочином, у розмірі 29 000 грн. є непідтвердженою.
Захисник ОСОБА_6 посилається на те, що у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу не вказується, якими саме доказами підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_13 .
Зазначає, що ОСОБА_7 та захиснику не вручено протокол негласних слідчих (розшукових) дій про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентських номерів мобільних телефонів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 та протокол допиту підозрюваної ОСОБА_10 . Вказує, що протоколу про зняття інформації є секретним документом, а тому не міг надаватися слідчому судді.
Посилається на те, що затримання ОСОБА_7 слідчим суддею визнано незаконним. 12.04.2016 року також незаконно була і затримана ОСОБА_10 , у зв`язку із чим її показання та протокол огляду мобільного телефону є недопустимими доказами.
Вважає висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 є невірним, а кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ст. 190 ч.4 КК України безпідставною, оскільки вчинення злочину організованою групою не підтверджується обставинами провадження.
На думку апелянта, прокурором не доведено наявності зазначених у клопотанні ризиків та не наведено переконливих доводів щодо неможливості їх запобіганням шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
12.04.2016 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, залучив до спільної злочинної діяльності інших учасників, розподіливши цим особам певні функції в здійсненні організованих ним злочинів. У вересні 2015 року ОСОБА_7 довів свій злочинний план мешканці м. Миколаєва ОСОБА_10 , запропонувавши останній взяти участь у заволодінні чужим майном шляхом обману, на що вона дала згоду. ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину з організатором злочинної групи - ОСОБА_7 , в вересні та в грудні 2015 року підшукала та залучила до заняття спільною злочинною діяльністю раніше знайомих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та невстановлену у ході слідства особу.
В клопотанні слідчого ставиться питання про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може виїхати до Російської Федерації, де він зареєстрований та постійно мешкає, або переховуватися від органів досудового слідства в інших областях України; матиме можливість незаконно впливати на свідків і потерпілих; перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з того, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину є обґрунтованою та підтверджується зібраними доказами, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В зв`язку із чим є достатні підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Обґрунтовуючи ці висновки, слідчий суддя зазначив, що підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними доказами, а саме: показаннями підозрюваної ОСОБА_10 , яка пояснила що здійснювала шахрайські дії під керівництвом ОСОБА_7 з 2010 року, а також заявами та показаннями потерпілих, показаннями свідків та протоколами слідчих дії, на які містяться посилання у рішенні слідчого судді.
При розгляді клопотання, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації, де постійно мешкає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.02.2013 року кримінальна справа закрита з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 6 КПК України 1960 року.
З огляду на наведені дані стосовно особи підозрюваного, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто наявні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може виїхати до Російської Федерації, де він зареєстрований та постійно мешкає, або переховуватися від органів досудового слідства в інших областях України; матиме можливість незаконно впливати на свідків і потерпілих; перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.
З огляду на наявність вищевказаних ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам.
Наведені в апеляційних скаргах доводи захисників є безпідставними.
Зокрема, доводи про відсутність обґрунтованої підозри є голослівними, і в цій частині рішення слідчого судді мотивовано.
Наведені апелянтами доводи, зокрема щодо затримання ОСОБА_7 із порушенням вимог КПК та питання доведеності чи недоведеності його вини не стосуються питань, які вирішуються слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а тому ці доводи не обговорюються.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України. Тому немає підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання стосовно підозрюваного іншого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, про що просять апелянти.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: