Справа № 405/192/16-к

01 лютого 2016 року м. Кіровоград
На даний час розслідування фактів, викладених в його заяві, здійснює старший слідчий слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 .
Проте, 04.01.2016 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.
Вважає постанову слідчого від 04.01.2016 року про відмову у визнанні його потерпілим незаконною, і такою, що підлягає скасуванню, внаслідок істотного порушення кримінально-процесуального законодавства України.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Водночас в прохальній частині поданої до суду скарго просив провести розгляд справи за його відсутності, на своїх вимогах наполягав та просив їх задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказавши на її передчасність. Стосовно посилань ОСОБА_4 з приводу прийнято ним рішення про відмову у визнанні потерпілим зовсім у іншому кримінальному провадженні, а не в тому в якому здійснюється фактичне досудове розслідування, пояснив, що відбулась технічна описка у номері кримінального провадження.
04.01.2016 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим.
В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Так, в ч.1 ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Права та обов`язки потерпілого визначено ст.ст.56, 57 КПК України.
В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.
Приймаючи рішення про відмову у визнанні потерпілим, слідчий ОСОБА_3 , послався на те, що факт завдання моральної та матеріальної шкоди особі не може свідчити про необхідність її визнання потерпілою, так як необхідним є встановлення факту скоєння саме кримінально караного діяння стосовно неї. Процесуально встановлення зазначених обставин можливе лише після внесення відомостей до ЄРДР, а тому визнання ОСОБА_4 на даний час потерпілим у вказаному кримінальному проваджені є передчасним і не об`єктивним, так як у відповідності до ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчим суддею може бути прийнято рішення про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.
Разом з тим, ОСОБА_4 просить зобов`язати визнати його потерпілим в рамках даного кримінального провадження.
Враховуючи, що у даному випадку скаржник оскаржує рішення слідчого, а не його бездіяльність, підстав для зобов`язання слідчого вчинити певну дію, а саме визнати потерпілим, слідчий суддя не вбачає, а тому в цій частині вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1