Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 листопада 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» щодо засудженого ОСОБА_6 .

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Зазначає, що ОСОБА_6 є суб`єктом застосування вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» і жодних застережень чи заборон його застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Законом від 26 листопада 2015 року не передбачено. Просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року та ухвалити нову, якою зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_6 у період з 15 лютого 2002 року по 12 грудня 2002 року у строк його покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2002 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження й доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2002 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187; ч.3 ст.289; п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України (1960 року) та призначено покарання на підставі ст.ст.70, 71 КК України (1960 року) у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 12 грудня 2002 року вказаний вирок залишено без змін.

Згідно ч.2 прикінцевих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що набрав чинності 24 грудня 2015 року, яким частину п"яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З наведених вище законодавчих положень свідчить те, що таке зарахування застосовується до засуджених, яким було призначено строкові види покарання за умови, що такі покарання не відбуті ними повністю.

Відповідно до положень КК України, зокрема статей 51, 63, 64, передбачено, що позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є різними видами покарань.

Виходячи з засад законності, та застосовуючи аналогію кримінального процесуального закону в питанні, що пов`язане з переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, необхідно виходити з того, що довічне позбавлення волі не є строковим видом покарання в розумінні норм КК України, зокрема ст. 51 названого Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правила, закріплені у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ? без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_6 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

_____________________ _______________________ _____________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3