Справа № 1-23/10
Номер провадження 1-23/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - Бліщ О.Б.

при секретарі - Павлюк A.B.

з участю: прокурора - Цинайко Н.І.

законного представника потерпілої - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючої, неодруженої, маючої на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_4 протягом 2007 - 2009 років, тобто протягом тривалого часу, в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, будучи повторно притягнутою до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обовязків щодо виховання дітей, злісно не виконувала встановлені статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 59 Закону „Про освіту обовязки по догляду за своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, не піклувалася про духовний та моральний розвиток дітей, не відпускала їх на навчання до школи, не забезпечила здобуття дітьми повної середньої освіти та їх підготовку до самостійного життя, в результаті чого інтересам дітей було спричинено тяжкі наслідки у вигляді суттєвої відсталості в розумовому розвитку і педагогічної відсталості.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 вину свою визнала повністю та показала суду, що вона з дітьми проживала в смт. В.Бичків у будинку матері свого чоловіка, до дня смерті останньої. Після їх виселили звідти, тому, з листопада 2006 року вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7, де наймають будинок. Вона ніде не працює, чоловік працює по найму у людей, на сезонні роботи не виїжджає. Вона не отримує ніякої допомоги на дітей, вважає, що це з вини сільської ради, через це дійсно не пускає своїх дітей до школи, бо не має в що їх одягнути і дати їм із собою якісь гроші. Діти сидять вдома, не роблять нічого, іноді старша дочка доглядає за молодшою дитиною. До неї додому приходили директор школи, вчителі та працівники міліції, щоб діти ходили в школу, але вона їм сказала, щоб їй спершу поповнили виплату допомоги на дітей, лише тоді вона їх відпустить до школи. Молодші діти, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_6, взагалі до школи не ходили, лише старша ОСОБА_2. На даний час до дітей вчителі приходять додому, на індивідуальні заняття. У скоєному щиро розкаюється, просить не карати її суворо.

Представник потерпілих ОСОБА_1, в ході судового засідання ствердив, що працює провідним спеціалістом у службі у справах дітей Рахівської РДА, по даній кримінальній справі представляє інтереси потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_2 1.1, та ОСОБА_6 Стверджує, що сімя ОСОБА_4 на обліку в службі у справах дітей Рахівської РДА не перебувала, однак працівниками служби проводились обстеження даної сімї у звязку з тим, що ОСОБА_4 забороняла дітям відвідувати школу. 06.07.2009 року, він, у складі комісії прийняв участь у проведенні обстеження дітей ОСОБА_4, про що було складено відповідний акт. Молодші діти - ОСОБА_5І, та ОСОБА_6 є неграмотними, не вміють читати та писати, рівень знань нульовий. Старша дочка ОСОБА_2 закінчила лише 5 класів, рівень знань початковий, вміє трохи читати і писати. Під час обстеження ОСОБА_4 пообіцяла, що дозволить дітям займатися з педагогами по індивідуальній програмі, що дійсно зроблено на даний час. Обстеженням виявлено, що причиною такого стану дітей є невиконання матірю своїх обовязків по догляду за дітьми, оскільки та не відпускала їх до школи та не забезпечила здобуття ними освіти.

Потерпіла ОСОБА_2 показала суду, що вона закінчила 5 класів Верхньоводянської ОСОБА_7 ступенів. Потім вони з батьками переїхали на постійне місце проживання в смт. Великий Бичків до її дідуся. Там вона вже до школи не ходила, оскільки вони не були приписані і її мама в школу не відправила. Десь три роки тому вони знову повернулися до Верхнього Водяного. До школи вона вже не ходила, оскільки пропустила багато і вже не змогла б навчатися зі своїми однолітками. Її молодші брат та сестра до школи не ходили взагалі.

Свідок ОСОБА_8, будучи допитаним у ході досудового слідства, ствердив, що він працює директором Верхньоводянської ОСОБА_7 ступенів. Діти ОСОБА_4 не відвідують школу. Комісійно працівники школи відвідували ОСОБА_4 з метою залучення дітей до навчання, однак та відповідала, що діти хворі і не мають одягу. Діти читати і писати не вміють, крім старшої ОСОБА_2, яка трохи читає, але слабо. Є труднощі в розмові, діти замкнуті, не хочуть розмовляти, потребують індивідуального навчання на дому (а.с.36-37).

Свідок ОСОБА_9 на досудовому слідстві показала, що вона працює заступником директора Верхньоводянської ОСОБА_7 ступенів протягом 15 років. Діти ОСОБА_4 не відвідують школу, бо та їх не відпускає на навчання, мотивуючи, що її дітям освіта не потрібна. Діти читати і писати не вміють, у розмові замкнуті, потребують індивідуального навчання (а.с.38-39).

Свідок ОСОБА_10, у ході досудового слідства ствердила, що з 2004 року вона працює соціальним педагогом у Верхньоводянській ОСОБА_7 ступенів. Нею особисто та класними керівниками неодноразово було відвідане місце проживання сімї ОСОБА_4, для зясування причин невідвідування школи дітьми. Однак ОСОБА_4 причини пояснити не змогла, діти не відвідують школу протягом кількох років, на вигляд є ознаки відставання у розвитку та неграмотності (а.с.40-41).

Окрім повного визнання вини підсудною, винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

-Рапортом оперуповноваженого СКМСД Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області про виявлення факту незадовільного виконання батьківських обовязків громадянкою ОСОБА_4 стосовно її неповнолітніх дітей (а.с.5);

-Характеристикою на ОСОБА_2, довідкою на ОСОБА_6 та характеристикою на ОСОБА_5, виданими Верхньоводянської ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів, з яких вбачається, що усі діти значно відсталі у розвитку, неграмотні, внаслідок того, що їхня мати не пускає їх до шкоди (а.с. 11, 11, 12);

-Матеріалами особових справ дітей (а.с. 16-18, 19-21, 22-24);

-Матеріалами про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ухилення від належного виконання своїх батьківських обовязків ( а.с.25-27);

-Актом про невідвідування занять у школі учнями Верхньоводянської ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів- Караван М.І.. ОСОБА_11І, ОСОБА_2 (а.с.28);

-Актом обстеження матеріально-побутових умов, психолого-педагогічного стану дітей школоповинного віку ОСОБА_4 (а.с. 56).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії підсудної ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст.166 КК України, як злісне невиконання матірю встановлених законом обовязків по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки.

Цивільного позову не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів у справі немає.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_4, суд враховує як помякшуючі покарання обставини те, що вона раніше не судима, вину свою визнала повністю, щиросердечно розкаялася у скоєному, проживає у малозабезпеченій сімї, на даний час твердо стала на шлях виправлення.

Обтяжуючих обставин у відношенні підсудної не встановлено.

Приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи, особу винної та її щире розкаяння, ряд помякшуючих обставин, суд вважає, що у відношенні підсудної слід обрати покарання у виді позбавлення волі, що прямо передбачено санкцією ст.166 КК України, але, враховуючи, що виправлення підсудної можливе без відбування покарання, застосувати до неї правила ст.79 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною за ст.166 КК України та призначити їй покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.79 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком, якщо вона протягом 1 (одного) року та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на обовязки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти негайно, в залі судового засідання.

На вирок може бути внесена апеляція в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області, через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча: О.Б. Бліщ