Справа № 565/1068/15-к
Провадження № 1-кп/565/9/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року м. Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України, -
в с т а н о в и в:
Овинувачений ОСОБА_6 являючись директором підприємства «Богдар» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (далі у вироку - підприємство), тобто службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на представництво інтересів підприємства та здійснення правочинів від імені та в інтересах підприємства, умисно, усвідомлюючи неправдивий характер відомостей, що вносяться ним до офіційного документа, який посвідчує факти, що мають юридичне значення, 27.02.2014 у приміщенні реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції, (Рівненька область, м.Кузнецовськ, майдан Незалежності, 4) склав завідомо неправдивий офіційний документ шляхом внесення неправдивих відомостей до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на об`єкт нерухомості, право власності на який він просив зареєструвати за підприємством. Форма заяви затверджена наказом Міністерства юстиції України № 1841/5 від 14.12.2012 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі у вироку- заява від 27.02.2014). Згідно із поданою реєстратору заявою від 27.02.2014 та на підставі доданих до заяви документів, директор підприємства обвинувачений ОСОБА_6 просив про реєстрацію за підприємством права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (далі у вироку - об`єкт нерухомості або нерухоме майно). А саме, обвинувачений, діючи умисно, з метою обернення на користь підприємства нерухомого майна, вніс відомості, що не відповідають дійсності до заяви від 27.02.2014, вказавши, що об`єкт нерухомості є приватною власністю підприємства. Далі обвинувачений подав заяву від 27.02.2014 державному реєстратору ОСОБА_7 , який внаслідок недбалого виконання своїх службових обов`язків, зареєстрував право власності на об`єкт нерухомості за підприємством.
При цьому, на день звернення із заявою нерухоме майно перебувало у фактичному володінні і користуванні підприємства, оскільки об`єкт нерухомості передано у строкове оплатне володіння (оренду) підприємству уповноваженою особою власника цього об`єкту - Кузнецовським міським відділом освіти на підставі договору №9 від 28 травня 2001 року про оренду приміщення теплиці ЗОШ №4 1-3 ступенів (далі у вироку договір оренди) та акта прийому передачі орендованого майна.
Внаслідок вказаних дій обвинуваченого нерухоме майно, вартістю 192000 гривень, перейшло у власність підприємства, чим завдано тяжкі наслідки територіальній громаді міста Кузнецовськ, яка являється законним власником об`єкта нерухомості, у виді матеріальних збитків на суму 192000 гривень, що станом на 1 січня 2014 року в двісті п`ятдесят разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
У відповідності із Приміткою 4 статті 364 КК тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Сукупність обставин: спір між власником нерухомого майна та підприємством про звільнення об`єкта нерухомості та розірвання договору оренди, що відбувались у 2013-2014 роках, дії обвинуваченого у січні -лютому 2014 року по реєстрації об`єкта нерухомості, вказують саме на наявність у обвинуваченого умислу на виведення об`єкта нерухомості із власності територіальної громади. Отже обвинувачений являючись сулужбовою особою підприємства усвідомлював протиправність складання завідомо неправдивого документу і бажав настання наслідків вчиненого ним злочину у виді переходу права власності на нерухоме майно до підприємства.
Отже вину обвинуваченого ОСОБА_6 , як службової особи, у складанні завідомо неправдивого офіційного документа, що спричинило тяжкі наслідки, суд вважає повністю доведеною.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує відповідно за ч. 2 ст. 366 КК - складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.
Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується також в тому, що після звернення із заявою від 27.02.2014 року, до якої вніс відомості про власника нерухомого майна, що не відповідають дійсності, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, видане державним реєстратором ОСОБА_7 03.03.3014 року. Згідно із цим Рішенням державного реєстратора за підприємством зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, що являвся чужою власністю власністю територіальної громади міста Кузнецовська Рівненської області. Отже внаслідок умисних дій обвинуваченого, з використанням свого службового становища, вчинених з корисливого мотиву, у власність підприємства перейшло чуже нерухоме майно, вартістю 192000 гривень.
Як вказано в обвинувальному акті, своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому у великих розмірах, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.191 КК.
З об`єктивної сторони привласнення, як спосіб вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК, характеризується обов`язковою ознакою обернення чужого майна на користь (в особисту власність) суб`єкта, а не у власність третіх осіб.
В свою чергу, доказів на підтвердження того, що обвинувачений саме привласнив нерухоме майно, під час судового розгляду не здобуто.
У відповідності із ч.1 та ч. 2 ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин та у відповідності із п.3 ч.1 ст. 373 КПК, суд вважає, що не доведено наявність в діянні обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК, а саме, згідно обвинувального акта вчинення цього злочину шляхом привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому у великих розмірах.
Обвинувачений ОСОБА_6 , як директор підприємства, достовірно знаючи, що об`єкт нерухомості перейшов у власність підприємства 03.03.2014 року в результаті злочинних дій обвинуваченого по складенню завідомо неправдивого документа, діючи в межах повноважень, наданих йому Статутом підприємства, уклав 18 липня 2014 року договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості із Товариством з обмеженою відповідальністю «Вараш ЛТД» (далі у вироку - ТОВ). Договором купівлі продажу об`єкта нерухомості від 18 липня 2014 року, укладеного підприємством і ТОВ, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі речових прав за №84 (далі у вироку договір купівлі-продажу) передбачено, що підприємство продало, а ТОВ придбало за 432900 гривень нерухоме майно. Після цього ТОВ перерахувало у липні серпні 2014 року на банківський рахунок підприємства 432800 гривень за придбане нерухоме майно, що підтверджується випискою із рахунку підприємства в Рівненському регіональному управлінні ПАТ «КБ «Надра» за період 01.01.2014 20.05.2015. Тобто нерухоме майно, здобуте злочинним шляхом, після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу перейшло у власність ТОВ, а кошти за нерухоме майно поступили на банківський рахунок підприємства.
На думку суду, доведеним є обвинувачення ОСОБА_6 у тому, що він, являючись уповноваженою службовою особою підприємства, в тому числі на укладення угод по відчуженню належного підприємству майна, підписав угоду про відчуження ТОВ нерухомого майна, що завідомо для обвинуваченого було одержане внаслідок вчинення ним супільно небезпечного протиправного діяння, яке передувало укладенню договору купівлі-продажу.
У відповідності із Приміткою 1 ст. 209 КК, суспільно небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, відповідно до цієї статті є діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або діяння, вчинене за межами України, якщо воно визнається суспільно небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за кримінальним законом держави, де воно було вчинене, і є злочином за Кримінальним кодексом України та внаслідок вчинення якого незаконно одержані доходи.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.209 КК - вчинення правочину з майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
До висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366 та ч.1 ст.209 КК, суд прийшов в результаті всебічного, повного, обєктивного дослідження наявних у справі і викладених у вироку доказів та керуючись законом.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні злочинів не визнав та дав наступні показання. Він є керівником підриємства де працюють інваліди, все що він зробив було зроблено виключно в інтересах підприємства і працівників цього підприємства. Він визнав, що в лютому 2014 року дійсно вказав у заяві про реєстрацію права власності на об"єкт нерухомості, що цей об"єкт є власністю підприємства, оскільки фактично власника не було, а підприємство вклало в об"єкт кошти. Іншим чином ніж зазначити, що нерухоме мйно є власністю підприємства, він не зміг, цю заяву та вказані реєстратором документи він подав реєстратору. Оскільки на облаштуавання об"єкта нерухомості були витрачені значні кошти, його підприємство фактично створило новий об"єкт. Проте влада та прокуратура не дали йому нормально працювати і "сфабрикували" цю справу. Відносно причин, які спонукали його продати нерухоме майно у липнні 2014 року ТОВ, обвинувачений зрозумілих показань не надав.
Свідок ОСОБА_9 дала в судовому засіданні наступні показання. Вона працює в Управлінні освіти виконавчого комітету Кузнецовської міської ради у групі господарського обслуговування, за характером роботи здійснювала контроль за виконанням договору оренди. В 2013 році керівництвом було вирішено розірвати договір оренди між управлінням і підприємством. Проте підприємство добровільно нерухоме майно не звільнило, є судове рішення про розірвання договору оренди. На даний час приміщення фактично є, проте власнику не повернуте.
З показань свідка ОСОБА_7 , які він дав в судовому засіданні, слідує, що до його обов`язків, як реєстратора прав органу юстиції, входив обов`язок реєструвати об`єкти нерухомості. В лютому 2014 року він зареєстрував право власності на об`єкт нерухомості за підприємством, об`єкт розташований в місті Кузнецовську, керівник підприємства ОСОБА_6 під час розмови та подачі документів вказав, що цей об`єкт нерухомості належить підприємству. Далі він, перевіривши заяву від 27.02.2014 і додані до цієї заяви документи зареєстрував право власності на вказаний об`єкт нерухомості за підприємством. Після цього за неправомірну реєстрацію нерухомого майна за підприємством він був обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ст. 364 КК.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 дав наступні показання, до нього звернувся обвинувачений ОСОБА_6 з проханням провести експертне дослідження нежитлового приміщення в місті Кузнецовську, він як експерт дав висновок про те, що в результаті реконструкції будівлі теплиці в складі існуючої речі створена нова річ з технічної точки зору.
Свідок ОСОБА_11 , яка є директором ТОВ, в судовому засіданні дала наступні показання. Вона як директор ТОВ в квітні 2014 року уклала договір про купівлю ТОВ у підприємства приміщення міні хлібопекарні в місті Кузнецовську. Договір від підприємства підписував обвинувачений. Кошти за придбаний об`єкт нерухомості приблизно 430000 були перераховані ТОВ на банківський рахунок підприємства частинами. На даний час договір купівлі-продажу визнано недійсним. Фактично нерухоме майно власнику не повернуте, оскільки до неї ніхто не звертався щодо повернення майна.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала наступні показання. В січні 2014 року вона працювала керівником реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції, до неї звернувся обвинувачений за роз`ясненнями порядку реєстрації нерухомого майна, оскільки обвинувачений необхідних документів для реєстрації майна не надав, його заява не була зареєстрована. В лютому 2014 року її не було на роботі, обов`язки реєстратора виконувала інша особа.
Рішенням Президії ради Союзу організацій інвалідів України від 01 березня 2000 року та наказом голови цієї організації № 42-К від 16.05.2000 обвинувачений призначений на посаду директора підприємства. Згідно із довідкою з ЄДРПОУ підприємство є юридичною особою, форма, власності колективна, керівником підприємства є ОСОБА_6 .. Статутом підприємства визначено, що засновником підприємства є Союз організацій інвалідів України, власник підприємства не визначений, майно підприємства належить підприємству.

У відповідності із договором оренди та актом прийома передачі Кузнецовський міський відділ освіти (нині Управління освіти виконавчого комітету Кузнецовської міської ради) передав у строкове платне володіння підприємству приміщення теплиці для обладнання міні хлібопекарні за адресою: АДРЕСА_2 . Теплиця розташована на території ЗОШ -4 м.Кузнецовськ. Приміщення ЗОШ №4 м.Кузнецовськ належить територіальній громаді міста Кузнецовськ Рівненської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 28.12.2006 року №641, проте приміщення, що входять у майновий комплекс ЗОШ №4 станом на 27 лютого 2014 зареєстровані в Державному реєстрі за власником не були.

З висновку №31202/4 ФМ експертного дослідження судово- будівельно-технічних експертиз, складеного експертом ПП «Експерт-Рівне-Консалт» ОСОБА_10 від 06.12.2013, в результаті реконструкції будівлі теплиці за адресою: Рівненська області, м.Кузнецовськ, мікрорайон Вараш, буд.№39-А, в складі існуючої речі створено нову річ з технічної точки зору. У відповідності із рішеннями виконавчого комітету Кузнецовської міської ради (матеріали досудового розслідування № за №0000032 від 24.09.2014 року арк..44-45) прийнято в експлуатацію мініхлібопекарню за адресою: Рівненська області, м.Кузнецовськ, мікрорайон Вараш, буд.№39-А та дозволено підприємству відкрити мініхлібопекарню.

Заявою від 27.02.2014 року підтверджується, що обвинувачений вніс завідомо неправдиві відомості про власника нерухомого майна, вказавши, що це майно належить на праві приватної власності підприємству, в результаті нерухоме майно перейшло із власності територіальної громади міста Кузнецовська у власність підприємства на підставі рішення державного реєстратора від 03.03.2014. Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2014.

Згідно із висновком №7173-7175 судової будівельно технічної експертизи складеного 23.03.2015 року експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ ОСОБА_13 , ринкова вартість об`єкта нерухомості на 27.02.2014 року становить 192000 гривень.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2014 та договором купівлі продажу нерухомого майна від 18.07.2014 року підтверджується, що з 18.07.2014 року власником об`єкта нерухомості стало ТОВ, яке придбало об`єкт нерухомості у підприємства за 432900 гривень. Кошти за придбання об`єкта нерухомості перераховані ТОВ на банківський рахунок підприємства частинами 150000 гривень 29.07.14, 150000 гривень-30.07.14, 132800 гривень - 05.08.14.

Постановою ВР України від 19.05.2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (постанова набрала чинності 03.06.2016 року) місто Кузнецовськ Рівненської області перейменоване в місто Вараш.

Передбачених ст.ст.66 та 67 КК обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання суд виходив з наступного. Обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив два умисних злочини, один з яких є тяжким. Тому слід призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статей, за якими кваліфіковані його дії та на підставі ч.1 ст.70 КК призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання, передбаченого ч.2 ст.366 КК, більш суворим основним покаранням у виді позбавлення волі на строк чотири роки, що передбачене ч.1 ст.209 КК.

Також при вирішенні питання про призначення покарання судом враховані наступні факти та обставини. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року по справі №918/1385/14 рішення державного реєстратора про реєстрацію за підприємством права власності на нерухоме майно скасоване, договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений підприємством і ТОВ, визнано недійсним, а об`єкт нерухомості постановлено повернути територіальній громаді міста Кузнецовська. Відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом другої групи, внаслідок аварії на ЧАЕС (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1)

Тому, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та в умовах нагляду за ним органами кримінально-виконавчої інспекції. Тому слід звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК.

Прокурор під час судових дебатів просив крім основного покарання у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів, призначити обвинуваченому лише додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю.

Як передбачено ст.77 КК у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому лише додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю та оскільки згідно рішення Господарського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року, що набрало законної сили, всі неправомірні правочини, вчинені щодо нерухомого майна скасовані/ визнані недійсними, присуджено повернути об`єкт нерухомості власнику - тобто суспільно-небезпечні наслідки вчинених обвинуваченим злочинів усунуто, суд вважає, що слід призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді заборони обіймати посади у підприємствах приватної форми власності та громадських об"єднаннях на строк один рік, в межах санкції ч.1 ст.209 КК та з урахуванням вимог ч.1 ст.55 КК.

Відповідно до статей 124-126 КПК та враховуючи, що у відповідності із п.6 ч. 2ст. 242 КПК проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків є обов`язковим, витрати органу досудового розслідування на залучення експерта для проведення судової будівельно-технічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого повністю.

Речові докази - залишити при матеріалах провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_6 виправдати по суду, у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366 та ч.1 ст.209 КК України, призначивши йому покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади у підприємствах приватної форми власності та громадських об"єднаннях на строк один рік; за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати посади у підприємствах приватної форми власності та громадських об"єднаннях на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у підприємствах приватної форми власності та громадських об"єднаннях на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

Покласти на ОСОБА_6 відповідно до ст.76 КК України наступні обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи та місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 6912 (шість тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень.

Речові докази: два DVD з написами 9 т н/т 54/61 дск, 10т н/т 54/61 дск, оригінал заяви, поданої ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності від 27.02.2014 залишити при матеріалах досудового розслідування № 0000032 від 24.09.2014 року; карту пам`яті із зафіксованою інформацією по банківським рахункам підприємства «Богдар» та ТОВ «Вараш ЛТД» в ПАТ «КБ Надра» - залишити при матеріалах досудового розслідування №0000285 від 24.04.2015 року (арк.. 204).

Учасники процесу мають право отримати в суді копію вироку. Учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу на вирок до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий