АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/4427/15-к
Провадження №11кп/791/69/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Категорія: заміна покарання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11.12.2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 на час фактичного відбуття встановленої законом частини покарання на шлях виправлення не став.
У апеляційній скарзі ОСОБА_7 наводить доводи необґрунтованості ухвали суду, прохає скасувати ухвалу суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме обмеження волі у виправному центрі.
Вислухавши головуючого по справі, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав апеляційну скаргу безпідставною та прохав відмовити у її задоволенні, у судових дебатах сторони залишились на своїх міркуваннях, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 11.02.2014 року за ч.1 ст.187, ч.1 ст.146, ст..ст.70,70 ч.4 КК України на п`ять років позбавлення волі.
Початок строку: 11.05.2013 року, кінець строку: 11.05.2018 року.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Отже, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 дійсно відбув одну другу частину призначеного строку покарання та стає на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до персоналу виправного закладу.
Однак, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на протязі невеликого проміжку часу неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі, і за тяжкий злочин. Та в період іспитового строку, не ставши на шлях виправлення, знову вчинив злочин пов`язаний з нападом та незаконним викраденням людини.
Крім того, ОСОБА_7 працевлаштувався без оплати праці незадовго до настання пільги, а не у зв`язку з виправленням та бажанням працювати. Штраф у сумі 1 700 гривень за вироком від 05.04.2011 року, відшкодування судових витрат в сумі 937 гривень 55 копійок за останнім вироком та відсутність добровільного відшкодування матеріальної та моральної шкоди після отримання із суду цивільного позову потерпілої від злочину за який він відбуває покарання, дає підстави робити висновок, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі є вірним і колегія суддів погоджується з ним.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необгунтованими, оскільки відбуваючи покарання засуджений не звертався до адміністрації колонії про його працевлаштування або переведення до дільниці соціальної реабілітації, де здійснюється контроль за засудженими з обов`язковим залученням до праці, а отже і отриманням заробітної плати, що дало б йому можливість відшкодувати вище зазначені виплати.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення і підстав для скасування ухвали суду немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2015 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі - без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Судді: (три підписи)
згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .