Справа № 729/1330/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/516/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , внесений в ЄРДР за № 0000449, повернуто прокурору Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не конкретизовано фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, відсутнє формулювання конкретного обвинувачення, яке, на переконання суду першої інстанції, має складатися із обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення і відповідати цим обставинам. Зокрема, місцевий суд вказує, що в обвинувальному акті не зазначено в чому конкретно полягало фізичне насильство та погроза його застосування з боку обвинуваченого ОСОБА_7 , як спосіб подолання опору потерпілої, що становить об`єктивну сторону зазначеного злочину. Дані обставини унеможливлюють обвинуваченому якісно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення. Крім того, судом зазначено як підставу для повернення обвинувального акту те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємною частиною, і має містити реквізити процесуальних рішень, відсутнє рішення щодо зміни захисника та деталізовані речові докази, тоді як в злочинах проти статевої свободи, натуралізація є неприпустимою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити в той же суд на новий розгляд. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 вийшов за межі тих питань, які мають вирішуватися під час підготовчого судового засідання та вдався до оцінки доказів, оскільки вважає, що даний обвинувальний акт містить фактичні обставини кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та сформульовано обвинувачення, як того вимагає ст. 291 КПК України. Питання чи вірна кваліфікація та те, чи містить реєстр матеріалів процесуальне рішення щодо заміни захисника, якщо воно було відповідно прийнято, на думку апелянта, є предметом дослідження у ході розгляду кримінального провадження по суті. Крім того, прокурор вказує, що п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи № 5 заборонено натуралізацію саме обставин вчиненого злочину проти статевої свободи, а не речових доказів.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав викладених у ній; думку адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, передбачено, що обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Ця ж норма закону передбачає, що обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ознаками вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України вказаний процесуальний документ не в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки, як обґрунтовано зазначається в ухвалі суду першої інстанції, наведені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, свідчать про неконкретність сформульованого щодо ОСОБА_7 обвинувачення через відсутність чітких та зрозумілих висновків щодо обставин вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, які, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у тому числі щодо способу, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення та інших обставин кримінального правопорушення, які повинні бути зазначені в обвинувальному акті, з урахуванням, у даному випадку, недопущення натуралізації їх опису.

Колегія суддів розділяє переконання місцевого суду щодо позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, де зазначено, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з тим, на переконання колегії суддів обґрунтованим є посилання місцевого суду на порушення вимог закону стосовно деталізації речових доказів і зауважує, що згідно встановленого ст. 291 КПК України переліку вимог, які має містити обвинувальний акт відсутні відомості щодо речових доказів, що унеможливлює і їх деталізацію.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу в ухвалі на те, що в реєстрі матеріалів відсутнє процесуальне рішення щодо заміни захисника, що суперечить вимогам до реєстру матеріалів досудового розслідування, викладеним у ч. 2 ст. 109 КК України, а тому твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що дане питання має вирішуватися при розгляді провадження по суті, не може бути визнане обґрунтованим, оскільки воно не підтверджене змістом цього реєстру.

За таких обставин, з огляду на відсутність достатніх підстав для прийняття рішення про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні повинна бути залишена без задоволення, а ухвала суду - без змін.

При пред`явленні підозри та складання обвинувального акту необхідно належним чином викласти об`єктивну сторону злочину без застосування натуралізації обставин.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні апеляційної скарги прокурора Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області відмовити.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000449 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України залишити без змін.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити раніше обраний, - тримання під вартою, який продовжений йому до 14 травня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3