В И Р О К
іменем України
"11" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004176 від 26.03.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Києва, громадянину України, українцю, з середньо-технічною освітою, непрацюючому, одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому 22.07.2011 Деснянським р/с м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 25.06.2013 Дніпровським р/с м.Києва за ч.1 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання строком 3 роки; 04.12.2013 Апеляційним судом м. Києва за ч.1 ст. 185 ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 27.07.2015 звільненого з Крижопольської ВК №113 по відбуттю покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочинів), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 26.03.2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Полтерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважали за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінально процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 26 березня 2016 року приблизно о 03:00 год перебуваючи по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 побачив припаркований автомобіль синього кольору, марки «Пежо» модель 206 ДНЗ НОМЕР_1 у якого на лобову склі був розміщений відео реєстратор в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме відео реєстратора «Papago P3», вартістю 2366 гривень, ОСОБА_4 розбив камінцем праве пасажирське скло та зняв із лобового скла автомобіля відео реєстратор «PapagoP3» загальною вартістю 2366 гривень, який належать потерпілій ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 , з метою відшукання цінних речей, почав обшукувати салон автомобіля в якому виявив сонцезахисні окуляри коричневого кольору, ключницю з ключами, сумочку косметичну чорного кольору, які належать потерпілій ОСОБА_5 , та матеріальної цінності для останньої не представляли.

В подальшому, ОСОБА_4 , поклав ключницю з ключами та чорну сумочку косметичну до рюкзака, який мав при собі, а відео реєстратор «Papago P3» загальною вартістю 2366 гривень, та сонцезахисні окуляри коричневого кольору заховав між гаражом та комунальним приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 2366 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від покарання із встановленням іспитового строку строком 3 роки.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення укладену 26.03.2016 року між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004176 від 26.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Згідно ст.. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтись в органи реєстрації, повідомляти про зміну місця проживання.

Речові докази, що поміщені до камери схову Дніпровського УП повернути законному власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я :