АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1214/16 Справа № 192/1802/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу з доповненням до неї на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року, засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бекабад Узбекистан, що в даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії №21 за кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п.5, 9, 12 ст.115, ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.4 ст.189, ст.70 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_8 -

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою відмовлено в задоволенні подання Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього положення ст.82 КК України, а саме замінити не відбуту частину призначеного за вироком покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що за останніх двох років відбування покарання у нього не має порушень режиму, працює. Те, що в нього немає заохочень то це недогляд адміністрації колонії. Крім цього вказує, що у нього є матір похилого віку та 3 дитини, які потребують догляду.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 звертає увагу на те, що він повністю визнав свою вину у скоєному, щиро кається та став на шлях виправлення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 .

Ухвалюючи дане рішення, суд виходив із поведінки засудженого на протязі всього терміну відбування покарання , та, приймаючи до уваги кількість накладених на нього стягнень за неодноразове порушення режиму утримання, з врахуванням його участі в програмах диференційованого виховного впливу, в організації роботи та роботі самодіяльних організацій прийшов до висновку про відсутність позитивних змін в особистості ОСОБА_6 , які б давали підстави зробити висновок, що останній став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, пояснення засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції ) та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги та доповнень до неї, ознайомившись з матеріалами провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Висновки суду про відсутність достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_6 не відбутої частини покарання на більш м`яке, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи і є правильними, а доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 82 КК України, заміна засудженому не відбутої частини покарання більш м`яким, може бути застосована при умові успішного процесу його виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можлива заміна не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з постановленої ухвали, місцевий суд, дослідивши наявні матеріали справи, зокрема позитивну характеристику ОСОБА_6 на час звернення з поданням, довідку про заохочення та стягнення, відповідно до якої він не заохочувався та має 21 стягнення, що об`єктивно не характеризують його як такого, що мав сумлінну поведінку і ставлення до праці під час всього часу відбування покарання, в зв`язку з чим поставив під сумнів виправлення ОСОБА_6 .

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_6 , який раніше був неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів і відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоцільність на даному етапі заміни йому не відбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Колегія суддів не може взяти до уваги надану та досліджену в судовому засіданні копію подання на застосування до засудженого заходу заохочення від 29.04.2016 року, в якому зазначено, що заохочення пропонується застосувати з метою стимулювання право слухняної поведінки, оскільки при розгляді апеляційної скарги засудженим та його захисником не надано рішення начальника колонії, прийняте за вказаним поданням.

Характеристики на ОСОБА_6 від 18.08.2016 року та від 29.08.2016 року, за підписом в.о. начальника відділення СПС №2 та узгоджені з заступником начальника СВК -21 із соціально-виховної та психологічної роботи, не містять відомостей щодо застосування до засудженого заохочень, про що стверджують ОСОБА_6 та його захисник.

Такі відомості відсутні також і в довідці про заохочення та стягнення від 29.08.2016 року та довідці в.о. начальника Солонянської виправної колонії УДПтСУ в Дніпропетровській області №21 ОСОБА_9 від 31.08.2016 року, приєднані до апеляційної скарги як доповнення.

Таким чином, місцевий суд, з врахуванням викладеного, поведінки ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування покарання, кількістю накладених на нього стягнень та відсутності заохочень, його соціальної активності, яка є одним із критеріїв, які в своїй сукупності можуть свідчити що засуджений став на шлях виправлення, прийшов до обґрунтованого висновку що засуджений на даний час не став на шлях виправлення , а тому застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.

При таких обставинах наявність у ОСОБА_6 двох неповнолітніх дітей та матері похилого віку, яка має ряд захворювань, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини суттєво не можуть вплинути на вирішення поставленого засудженим питання про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке обмеження волі.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав. Підстав до визнання ухвали суду незаконною і її скасування або зміни та задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року якою відмовлено в задоволенні подання Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4