Справа № 371/606/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1398/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 09.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
09 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000228 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Миронівського районного суду Київської області від 08.09.2016р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 04.12.2014 Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України і призначено покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.12.2014 року, остаточно обвинуваченому призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 24.04.2016 в нічний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, прибув на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, через відсутні ворота огорожі підійшов до передніх пасажирських дверей автомобіля ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 . Виявивши, що двері вказаного транспортного засобу зачинені, ОСОБА_7 підійшов до недобудованого господарського приміщення зазначеного домоволодіння, відшукав викрутку, з якою повернувся до автомобіля, відчинив двері та проник до салону, руками вийняв з панелі приладів автомагнітолу «JVC» чорного кольору, від`єднавши при цьому її від проводів електропроводки.
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, передавши у подальшому автомагнітолу ОСОБА_9 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 332,50 грн.
Крім цього, того ж дня, 24.04.2016 у нічний час, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, прибув на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де відчинивши защіпку калітки, підійшов до вхідних дверей будинку, який належить ОСОБА_10 . При цьому, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, побачивши навісний замок, відшукав на території домоволодіння металевий лом, зірвав навісний замок, проник до приміщення будинку, де відшукав електроподовжувача загальною довжиною електрокабелю 100 м та від`єднав електрокабель від пластикових корпусів переносок шляхом перерізання кабелю, здійснивши таким чином таємне викрадення вказаного майна ОСОБА_10 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, випаливши ізоляцію електрокабелю в лісосмузі неподалік с. Кулешів Миронівського району Київської області, а мідну серцевину реалізувавши ОСОБА_11 .
Таким чином, своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1094,40 грн.
Крім цього, 25.04.2016, близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території Миронівської ЦРЛ за адресою: вул. Благовіщенська, 96, м. Миронівка Київської області, та проходячи повз автостоянку, розташовану на території Миронівської ЦРЛ, побачив автомобіль ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 та яким користується ОСОБА_13 . У цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 підійшов до незамкнених передніх пасажирських дверей автомобіля, проник до салону і руками вийняв із панелі приладів автомагнітолу «Піонер» чорного кольору, від`єднавши її від проводів електропроводки, здійснивши таким чином таємне викрадення майна ОСОБА_12 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 230,00 грн.
Після викрадення автомагнітоли «Піонер», 25.04.2016 у ОСОБА_7 , який прямував у напрямку с. Потік Миронівського району Київської області, виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 20 тис. грн., який належить ОСОБА_12 , з метою поїздки в с. Потік Миронівського району Київської області.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_7 25.04.2016 біля 21 години повернувся до території Миронівської ЦРЛ, де знаходився автомобіль, діючи умисно, повторно, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до незамкнених передніх водійських дверей автомобіля ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , відкривши їх проник до салону. Перебуваючи на передньому водійському сидінні, руками зірвав пластиковий короб під кермом водія, діставшись таким чином до електрокабелів, що ідуть до замка запалення і руками намагався від`єднати електродроти для їх замикання з метою запуску двигуна автомобіля.
У цей момент ОСОБА_7 був помічений працівниками Миронівської ЦРЛ та затриманий. Таким чином обвинувачений, з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне, для доведення злочину до кінця.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій за ч.2,3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України просить змінити вирок Миронівського районного суду Київської області від 08.09.2016 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК України. Натомість суд, визначивши ОСОБА_7 однакові за видом та розміром покарання за ч.3 ст. 185 КК України та ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, призначив покарання за ст.. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку суду 1-ої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2,3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з наступними змінами передбачено, що суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК України.

Як вбачається з вироку суду, суд, в порушення зазначених вимог закону, призначивши однакові за видом та розміром покарання за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За змістом п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що вирок Миронівського районного суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання слід змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та застосувати принцип поглинення покарань відповідно до вимог ст. 70 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 08.09.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.12.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.04.2016р. по 09.11.2016р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4