03.06.2016 Єдиний унікальний № 371/981/15-к
Провадження 1кп371/17/16

В И Р О К
Іменем України
3 червня 2016 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світле Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, не депутата, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 ,
цивільного позивача - ОСОБА_8
судовим слідством Миронівський районний суд Київської області,
У результаті дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля марки DAEWWO Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні автомобіля, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 15 лютого 2015 року отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої таранної кістки зі зміщенням, забій правого гомілкоступневого суглобу, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом латерального відростка правої таранної кістки, що в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення п. п. 10.1,10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_6 , допитана у судовому засіданні, суду пояснила, що 21.11.2014 року приблизно о 22 год. вона разом із ОСОБА_8 , який був за кермом автомобіля DAEWWO Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухалися по автодорозі Київ-Знам`янка у напрямку м. Києва і у с. Росава, проїжджаючи перехрестя вказаної автодороги та вул. Комсомольської, перед собою побачила автомобіль, який раптом розпочав маневр праворуч відносно їх напрямку руху, на вул. Комсомольську с. Росава. Так як даний автомобіль почав вказаний маневр несподівано та у безпосередній близькості із їх автомобілем, сталося зіткнення, в результаті якого вона отримала струс головного мозку, перелом таранної кістки, числення забої та садна.
Цивільний позивач ОСОБА_8 , допитаний у судовому засіданні, суду пояснив, що 21.11.2014 близько 22 год., рухаючись по автодорозі в напрямку м. Києва зі швидкістю близько 60-70 км/год. та проїхавши АЗС «БРСМ» перед собою помітив на зустрічній смузі руху автомобіль, який раптово розпочав маневр праворуч відносно його напрямку руху, на вул. Комсомольська, с. Росава. Так як даний маневр був для нього несподіваний, він не встиг зорієнтуватися та застосувати гальмування, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 21.11.2014 приблизно о 22 год. 15 хв. вона знаходилася на передньому пасажирському сидінні у автомобілі АЗЛК «Москвич» НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . Автомобіль рухався по автодорозі Київ-Знам`янка у напрямку з м. Миронівка до с. Зеленьки. Метою поїздки вказаним автомобілем було те, що вона попросила свого знайомого ОСОБА_3 відвезти її до майстра із виготовлення дверей, що проживає в с. Зеленьки, для замовлення виготовлення вхідних дверей для її будинку, та передачі майстру авансового платежу за замовлення. Рухаючись вказаним автомобілем в межах с. Росава, проїхавши заправну станцію «БРСМ» вона помітила, як із повороту на вул. Комсомольську виїхав інший автомобіль, який спровокував ДТП. ОСОБА_3 спробував уникнути зіткнення із вказаним автомобілем, але йому зробити цього не вдалося, більше свідок нічого не пам`ятає оскільки втратила свідомість одразу після зіткнення і прийшла до тями уже перебуваючи у лікарні. На запитання представника потерпілої свідок не змогла пояснити, де проживає майстер, до якого вони з ОСОБА_3 їхали робити замовлення дверей, як звати цього майстра та чому замовлення вона хотіла робити на початку 23 год., а не в денну пору доби. Також свідок показала, що авансового платежу за замовлення дверей у неї при собі не було, оскільки їй не вдалося зняти кошти із банкомату, однак при цьому ОСОБА_3 її запевнив, що замовлення можна зробити і без авансу.
У порядку ст. 97 КПК України у судовому засіданні був також допитаний свідок ОСОБА_13 , який надавав покази з чужих слів, а саме повідомив про обставини, які йому стали відомі від його племінника ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с. 79) Так, свідок повідомив, що ОСОБА_14 21.11.2014 близько 22 год. 15 хв. перебував поблизу автозаправної станції «БРСМ». Порівнявшись з поворотом на с. Росава, він побачив автомобіль «Москвич» білого кольору, який рухався зі сторони м. Миронівки у напрямку м. Києва. При наближенні вказаного автомобіля до повороту побачив, що з повороту виїжджає автомобіль DAEWWO Nexia. Автомобіль DAEWWO Nexia не надав дорогу автомобілю «Москвич», у зв`язку із чим відбулося зіткнення автомобілів на перехресті. Автомобіль «Москвич» застосував маневр повороту з метою уникнення зіткнення, але у зв`язку з тим, що в зустрічній смузі руху були автомобілі він повернув назад у свою смугу.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції формулювання у цих норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягає названі у перелічених статтях порушення, норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Відповідно до п. 3 постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, включає три обов`язкових ознаки :
а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);
б) суспільно небезпечні наслідки ( заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень);
в) причинний зв`язок між діяннями і наслідками.
Суспільна небезпека діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху) доводиться наданими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні доказами :
-даними протоколу огляду транспортного засобу від 05.12.2014 та ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що було оглянуто автомобіль DAEWWO Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_3 та встановлено наявність деформації передньої частини автомобіля, ліве та праве крило, кришки багажника, тріснуте лобове скло, на кришці капоту наявне біле нашарування (том 1 а.с. 114-122);
-даними схеми організації дорожнього руху на ділянці автомобільної дороги Н-01 Київ-Знам`янка, км 102+585 (перехрестя з вул. Комсомольською в с. Росава) (том 1 а.с. 125-127);
-даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів та їх вилучення від 02.03.2015 роздруківками до них описом речей і документів, отриманих на підставі ухвали слідчого судді (том 1 а.с. 229-240);
-даними висновку експертів за результатами проведення авто технічної експертизи від 29.04.2015 №5253/15-52, згідно якої: на момент дослідження технічного стану робочої гальмівної системи автомобіля DAEWWO Nexia, н.з. НОМЕР_3 встановлено, що вона знаходиться у функціонально придатному стані. На момент дослідження система рільового управління автомобіля DAEWWO Nexia, н.з. НОМЕР_3 знаходиться у несправному стані у зв`язку з деформацією кузова, що призвело до затискання рульових тяг під час ДТП, але до моменту ДТП рульове керування знаходиться у працездатному стані. На момент дослідження елементів підвіски автомобіля DAEWWO Nexia, н.з. НОМЕР_3 встановлено, що до моменту ДТП всі елементи знаходились у функціонально придатному до експлуатації стані. Технічний стан шин відповідає вимогам ПДР (том 1 а.с. 155-159);
Стосовно даних про розташування автомобілів в момент зіткнення відносно елементів проїзної частини на якій вказано наявність подряпин та ритвин на покритті, слід гуми правого колеса автомобіля АЗЛК іншу слідову інформацію, то як пояснив експерт вказані дані ним отримано безпосередньо від слідчого, а також на місці вчинення ДТП під час його огляду, а також під час безпосереднього огляду автомобілів.
Експерт ОСОБА_16 категорично заперечив припущення захисника ОСОБА_5 стосовно того, що він самостійно збирав докази чи у інший спосіб порушував вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/3 з послідуючими змінами та уточненнями.
Таким чином вказані покази експерта спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 стосовно обставин ДТП зокрема щодо напрямку руху автомобіля АЗЛК «Москвич» НОМЕР_5 , швидкості його руху. Одночасно, вказані покази експерта цілковито підтверджують покази потерпілої ОСОБА_6 та цивільного позивача ОСОБА_8 щодо напрямку руху вказаного автомобіля, намагання ОСОБА_3 здійснити маневр-поворот ліворуч з головної дороги на другорядну та інших обставин ДТП.
На підтвердження факту тілесних ушкоджень, завданих потерпілій ОСОБА_6 , стороною обвинувачення надано наступні докази:
-довідку приймального відділення Миронівської ЦРЛ б/н від 21.11.2014, виданої о 23 год. 00 хв., з якої вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено струс головного мозку, садна обличчя, перелом таранної кісток (том 1 а.с. 102);
-дані висновку експерта №4 (по меддокументації) від 18.03.2015, згідно якого відповідно даних наданої меддокументації гр.-ка ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні в Миронівській ЦРЛ з 21.11.2014 по 01.12.2014 з діагнозом «закритий перелом лівої таранної кістки зі зміщенням Забій правого гомілко ступеневого суглобу ЗЧМТ. Струс головного мозку»; в КОКЛ з 01.12.2014 по 16.12.2014 з діагнозом «Перелом шийки лівої таранної кістки. Перелом латерального відростка правої таранної кістки» Крім того в історії хвороби відмічені ушкодження «множинні садна обличчя». Ушкодження у вигляді перелому шийки лівої таранної кістки, перелому латерального відростка правої таранної кістки викликають розлад здоров`я більше 21-го дня і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Ушкодження у вигляді струсу головного мозку викликає розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді саден обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вище перераховані ушкодження утворилися від дії тупого(их) предмета(ів). По часу виникнення можуть відповідати обставинам вказаним в постанові (том 1 а.с. 186-189).
Підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_18 та тілесними ушкодженнями, виявленими у потерпілої ОСОБА_6 , доводиться показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , цивільного позивача ОСОБА_8 , показами самого потерпілої, показами обвинуваченого в тій частині, що він не заперечував самого факту ДТП та завданням тілесних ушкоджень саме внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також: вищевказаною довідкою приймального відділення Миронівської ЦРЛ б/н від 21.11.2014 та даними висновку експерта №4 (по меддокументації) від 18.03.2015, які в своїй сукупності підтверджують можливість заподіяних тілесних ушкоджень потерпілій, що за часом та характером утворення могли виникнути при обставинах, викладених у описовій частині вироку. Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ч. 1 ст. 286 КК України.
Усі вищеперераховані докази суд вважає належними та допустимими, зібраними у спосіб та в порядку, передбачений КПК України.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Крім того в ході судового розгляду суду були надані докази, які на думку суду є неналежними та не містять доказової інформації стосовно обставин вчинення злочину та не характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
-постанову про визначення підслідності від 25.11.2014 (том. 1 а.с. 80,81);
-постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 28.11.2014 (том 1 а.с. 85,86);
-доручення про проведення досудового розслідування від 22.11.2014 (том 1 а.с. 87);
-постанову про призначення групи прокурорів від 22.11.2014 (том 1 а.с. 88);
-постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні (том 1 а.с. 91,92);
-довідку приймального відділення Миронівської ЦРЛ б/н від 21.11.2014 стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (том 1 а.с. 103);
-довідку приймального відділення Миронівської ЦРЛ б/н від 21.11.2014 стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (том 1 а.с. 104);
-довідку приймального відділення Миронівської ЦРЛ б/н від 21.11.2014 стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (том 1 а.с. 105);
-висновок службового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_3 від 11.12.2014 (том 1 а.с. 173-175);
-висновок експерта №8 (по меддокументації) від 18.03.2015 стосовно ОСОБА_8 , з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження (том 1 а.с. 183-185);
Надані стороною обвинувачення до матеріалів провадження процесуальні документи, як то постанови про призначення експертиз та супровідні листи, акти приймання експертиз, копію повідомлення про підозру від 05.05.2015, пам`ятку про процесуальні права та інші процесуальні документи (том 1 а.с. 128-132, 141-145, 151-154, 160-164, 176-182, 190-194, 195-198, 213-222) суд оцінює виключно з позиції дотримання органом досудового розслідування вимог КПК України щодо порядку збирання доказів.
При розгляді даної справи судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
- копію паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 (том 1 а.с. 202);
- копію посвідчення ОСОБА_3 серії НОМЕР_7 (том 1 а.с. 204);
- довідки Миронівської ЦРЛ від 12.02.2015 року №06/1/1-33 вих.-15 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря нарколога (том 1 а.с. 205);
- довідки Миронівської ЦРЛ від 12.02.2015 року №06/1/1-331 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря психіатра (том 1 а.с 205);
- вимогу щодо судимості № 06/1/1-39 від 24.03.2015, згідно якої вбачається, що обвинувачений раніше не судимий (том 1 а.с. 155);
- довідку-характеристику Росавської сільської ради Миронівського району Київської області від 13.03.2015 №15 (том 1 а.с. 206);
- службову характеристику на ОСОБА_3 (том 1 а.с. 207)
Стосовно клопотання захисника про визнання недопустимими доказів (том 2 а.с. 230) судом встановлено таке.
У своїх пояснення, наданих у судовому засіданні, судовий експерт ОСОБА_16 чітко вказав, що при моделюванні ситуації та наданні висновку він послуговувався виключно вихідними даними, описаними у висновках.
Не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження твердження захисника щодо суперечностей відомостей у таких доказах як протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від. 21.11.2014 та висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №5246/7693/15-52 від 29.04.2015, в частині того, що у дослідницькій частині висновку експерта зазначена наявність, зокрема, відокремленого бамперу автомобіля «Москвич».
У відповідності до відомостей, викладених у дослідницькій частині вказаного висновку експертизи (арк. 4 вказаного висновку), огляд автомобілів проводився 28.01.2015 на території штраф майданчику м. Миронівка Київської області. Під час огляду зафіксовано відокремлений передній бампер автомобіля «Москвич». Тобто наявність відокремленого бампера встановлена не під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2014, а під час огляду експертом автомобілів 28.01.2015 в рамках проведення транспортно-трасологічної експертизи.
Отже, ніяких суперечностей відомостей в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2014 та висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №5246/7693/15-52 від 29.04.2015 немає, а таке твердження захисника не ґрунтується на досліджених в суді доказах.
За таких обставин клопотання захисника про визнання недопустимими доказів задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Час вчинення злочину близько 22 год. 15 хв. 21.11.2014;
Місце вчинення злочину ділянка автомобільної дороги Н-01 Київ-Знамянка, км. 102+585 (перехрестя вул. Комсомольської с. Росава, Миронівського району , Київської області);
Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, а саме невиконанні дій, які особа зобов`язана була вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (спосіб).
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчинено та наслідки настали в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.
Кримінальна відповідальність настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, а саме: спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Злочин закінчений з моменту настання наслідків.
Обставини події злочину детально викладені в описовій частині вироку.
Наявність причинно наслідкового зв`язоку між дією обвинуваченого та настанням негативних наслідків обґрунтовано у мотивувальній частині вироку.
Злочин характеризується неумисною формою вини та непрямим умислом.
Виходячи з фактичних обставин справи, послуговуючись в першу чергу даними висновку експертів за результатами проведення транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 29.04.2015 №5246/7693/15-52, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 є неправдивими та являються нічим іншим як обраним ним способом захисту.
Неправдивими суд також вважає покази свідка ОСОБА_11 , яка визнала, що давно знайома з обвинуваченим з огляду на характер їх відносин можна стверджувати, що вони носять дружній характер, тому такі свідчення ОСОБА_11 суд сприймає за намагання допомогти ОСОБА_3 уникнути покарання за вчинене. Також про сумнівність показів вказаного свідка свідчить те, що свідок не змогла пояснити де проживає майстер до якого вони з ОСОБА_3 їхали робити замовлення дверей, як звати цього майстра та чому замовлення вона хотіла робити на початку 23 год., а не в денну пору доби. Крім того, свідок показала, що авансового платежу за замовлення дверей у неї при собі не було, оскільки їй не вдалося зняти кошти із банкомату.
Суд також звертає увагу, що в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений та свідок ОСОБА_11 одночасно змінювали свої покази стосовно фактичних обставин справи, зокрема напрямку їх руху автомобілем АЗЛК Москвич.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, вивчивши матеріали, в тому числі матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у повному обсязі, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення п. п. 10.1,10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов прокурора по кримінальному провадженню, заявлений в інтересах Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» у розмірі 6332 грн. 19 коп., слід задовольнити.
Розмір заподіяної шкоди підтверджено наданими доказами: повідомленням щодо вартості лікування хворого ОСОБА_6 від 26.01.2015 №132 (т. 1 а.с. 17), калькуляцією хворої ОСОБА_6 за 01.12.2014-16.12.2014 (т. 1 а.с. 16).
Згідно із ст. 1206 ЦК України та п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545. Кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання . що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності. У власності Автономної республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи із наступного.
Стаття 1166 Цивільного кодексу України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:
2) протиправна поведінка заподіювача шкоди;
3) причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача;
Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові Пленуму від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Що стосується спричиненої моральної шкоди потерпілій, то суд, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпіла зазнала моральних страждань, відбулось погіршення нормальних життєвих зв`язків, стосунків в сім`ї та з оточуючими, вважає необхідним задовольнити позов в частині завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди частково.
У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами внесеними згідно із постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та № 1 від 27.02.2009 року) відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.
З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 , характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого та, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає його потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 4500 грн.
Зважаючи на встановлені обставини справи, а саме, що цивільний позивач ОСОБА_8 не надав доказів, що являється власником пошкодженого транспортного засобу, не надав доказів факту спричинення йому моральної шкоди не підтвердив розміру заявленої моральної шкоди, суд приходить до висновку, що цивільний позов слід залишити без задоволення.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три рокиз позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки визначені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідмляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок в частині додаткового покарання виконувати самостійно.

Цивільні позови прокурора про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави у особі Комунального закладу Київської областної ради «Київська обласна клінічна лікарня» 6332 грн. 19 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілоїОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНКПП на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (р/р 2089 в ГУДКСУ у Київській області, МФО 821018 ) - 6332 грн. 19 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 ІНКПП НОМЕР_8 на користь ОСОБА_6 ІНКПП НОМЕР_9 матеріальну шкоду у розмірі 2993.4 грн., та 4500 грн. моральної шкоди, а всього 7493грн. 40 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Автомобілі АЗЛК «Москвич» 21412 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , DAEWWO Nexia , реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути власникам після набрання вироком законної сили.
Копію вироку учасникам розгляду кримінального провадження вручити невідкладно після його проголошення.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миронівський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_1