Справа № 303/5019/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження внесене до ЄРДР 10.09.2013 року за №0004053 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,
учасників провадження представника ТзОВ «Мукачівспецбуд» ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 внесеному 10 вересня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004053 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлено клопотання, яке було підтримано обвинуваченим, щодо повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, яке мотивовано тим, що прокурором не усунуто порушень викладених в ухвалі апеляційного суду та допущено ряд інших порушень: не вказано потерпілу особу та змінено обвинувачення з ч. 2 на ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому підозра за ч. 1 ст. 366 КК України не вручалася обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.
Представник ТзОВ «Мукачівспецбуд» ОСОБА_7 також заперечив щодо повернення обвинувального акту.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно із вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зміст формулювання обвинувачення розкрито в абзаці 1 пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, відповідно до якого у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54. а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 12.01.2016 року вирок Мукачівського міськрайонного суду від 31.12.2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України було скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Вищевказану ухвалу мотивовано, в тому числі, тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України тому, що не містить викладу фактичних обставин про те, в чому саме полягали злочинні діяння ОСОБА_3 , з якою метою він склав завідомо неправдивий договір субпідряду від 08.04.2011 року №7Д-04 між ДП «Мукачівспецбуд» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 , кому заподіяно шкоди, чи були виконані роботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Проаналізувавши обвинувальний акт від 20 квітня 2016 року суд приходить до висновку, що прокурором не усунуто вказаних вище порушень встановлених відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області.
Окрім цього, згідно із абзацом першим обвинувального акта від 20 квітня 2016 року, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.2 ст.366 КК України, судове провадження у судах усіх інстанцій здійснювалося також за ч.4 ст.191 та ч.2 ст.366 КК України при цьому, відповідно до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні відомості щодо того, коли ким та на якій підставі було змінено обвинувачення з ч. 2 ст. 366 КПК України, після повернення обвинувального акту Мукачівським міськрайонним судом 21.03.2016 року, на ч. 1 ст. 366 КПК України та чи було змінено раніше повідомлену підозру.
Окрім цього, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, в тому числі, відомості щодо потерпілого, яких він не містить, окрім посилань, що представником потерпілого ТзОВ «Мукачівспецбуд» є ОСОБА_7 , із зазначенням місця проживання останнього, при цьому, згідно із обвинувальним актом, матеріальних збитків заподіяно ЗАТ «Управління механізації будівництва».
З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 372, 376,415 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні внесеному 10 вересня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004053 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1