Провадження №1-кс/554/664/2016
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2016 року

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що прокуратурою Полтавської області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення № 0000002. 29 січня 2014 року ним в інтересах ОСОБА_5 була надана слідчому заява про визнання її потерпілою. 27 лютого 2014 року він отримав письмову відповідь слідчого про приєднання заяви до матеріалів кримінального провадження та можливого прийняття рішення по ній в майбутньому. Копію постанови він не отримував. Проте йому стало відомо про наявність постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_5 21 січня 2016 року від прокурора він отримав копію постанову слідчого ОСОБА_6 від 13 травня 2014 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, так як відповідно до ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви по залучення її до провадження як потерпілого. Постанова слідчого не мотивована та слідчим зазначено лише те, що ще не встановлено фактичних даних для прийняття відповідного рішення, то і очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 завдано шкоди теж немає. Заявник просить постанову слідчого скасувати та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор зі скаргою не погодився. Надав суду пояснення, що слідчим винесена законна та обґрунтована постанова про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, так як не було встановлено, що їй заподіяна будь-яка шкода. Підстави для скасування постанови відсутні.

Заслухавши пояснення заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження № 0000002, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2014 року на підставі постанови Київського районного суду м.Полтави від 20 січня 2014 року за ознаками ч.2 ст.365 КК України та у витязі зазначено, що підсудна ОСОБА_5 у судовому засіданні заявила про те, що під час досудового розслідування оперативні працівники Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, прізвищ яких вона не знає, в ході затримання завдавали їй тілесних ушкоджень, примушували оговорювати себе та давати неправдиві пояснення.

29 січня 2014 року адвокатом ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , була подана заява про визнання останню потерпілою у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 13 травня 2014 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілою.

Вказану постанову заявник отримав 21 січня 2016 року.

Як на підставу відмови у визнанні потерпілою слідчий посилається на те, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується факт завдання такої шкоди ОСОБА_5 неправомірними діями працівників Київського РВ ПМУ, так як не встановлено беззаперечний факт вчинення останніми кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Проте слідчий, відмовляючи у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, не допитав її з приводу заподіяння їй певної шкоди, хоча потерпіла зазначала під час її допиту про заподіяння їй тілесних ушкоджень, що не було враховано слідчим.
За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова була прийнята передчасно, без вияснення всіх обставин щодо заподіяння ОСОБА_5 , а тому постанова підлягає скасуванню.
Разом з тим, суд вважає відмовити у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілою, так як до повноважень слідчого судді не входить з`ясування заподіяння особі певної шкоди та перевірки всіх обставин кримінального провадження в цій частині, судом встановлено, що постанова винесена слідчим передчасно та слідчий відповідно до положень ст.40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності і несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій .
Керуючись ст..ст. 303,306,307,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 13.05.2014 року про відмову у визнанні потерпілим.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1