печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала клопотання - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
31.05.2016 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000177 від 17.02.2015 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000177 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) грн., 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 17 000 (сімнадцять тисяч) Євро, 1000 (одна тисяча) фунтів стерлінгів, вилучених під час обшуку 21.10.2015 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що в провадженні Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0000177 від 17.02.2015 року за фактом зловживання своїм службовим становищем колишніми службовими особами Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» та службовими особами ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження 21.10.2015 року слідчим в ОВС ГСУ ГПУ було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , та вилучені грошові кошти. Разом з тим, вказані грошові кошти належать ОСОБА_4 , який зараз проживає за вказаною адресою разом з ОСОБА_6 . Зазначає, що вилучені грошові кошти отримані ОСОБА_4 від його підприємницької діяльності в Донецькій області. Таким чином, ОСОБА_4 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а даних про те, що арештовані кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, не надано. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що арешт було накладено необґрунтовано та безпідставно, а вжитий захід забезпечення кримінального провадження перешкоджає реалізації права власності особи. За таких обставин просить скасувати арешт на вказані грошові кошти.
Особа, яка подала клопотання - адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.
Під час розгляду клопотання слідчий ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки законність накладення арешту на вказані грошові кошти перевірялася Апеляційним судом м. Києва. Крім того зазначив, що за матеріалами кримінального провадження досудове розслідування триває, а арешт необхідний з метою забезпечення можливого цивільного позову та конфіскації майна. Також слідчий пояснив, що доказів, про те, що арештоване майно є предметом злочину або здобуте в наслідок вчинення кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні не має.
В подальшому 01.07.2016 року слідчий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, а тому визнона можливим закінчити розгляд клопотання у його відсутності.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 757/38925/15-к, дійшов наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000177 від 17.02.2015 року, за фактами зловживання своїм службовим становищем колишніми службовими особами Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» та службовими особами ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», які спричинили істотну шкоду та тяжкі наслідки державним інтересам за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 364 КК України. Зокрема, здійснюється розслідування за фактами завдання протягом 2009-2012 років службовими особами ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», шляхом зловживанням своїм службовим становищем з відома керівництва ДАЗТУ «Укрзалізниця» матеріальної шкоди цьому державному підприємству на загальну суму 1 670 200 грн., у тому числі, за причетності колишнього генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» ОСОБА_5 , голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_8 , колишнього директора ДП «Український транспортно-логістичний центр» ОСОБА_9 та інших службових осіб ДАЗТУ «Укрзалізниця» та підпорядкованих підприємств.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року, накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні, серед іншого, на кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) грн., 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 17 000 (сімнадцять тисяч) Євро, 1000 (одна тисяча) фунтів стерлінгів, вилучених під час обшуку 21.10.2015 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього відповідно до підстав, передбачених ст.170 КПК України в редакції Закону № 198-VIII від 12.02.2015року, чинній станом на час звернення слідчого з клопотанням про арешт до слідчого судді.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 198-VIII від 12.02.2015р., арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 198-VIII від 12.02.2015р., слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, в редакції Закону № 222-VII від 18.04.2013р., чинній станом на час звернення слідчого з клопотанням про арешт до слідчого судді, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, серед іншого, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Виходячи з попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України у даному кримінальному провадженні та положень ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для арешту грошових коштів є достатні дані про їх одержання внаслідок вчинення кримінального правопорушення причетними до його вчинення особами, у тому числі у якості доходів.
Як вбачається з ухвали слідчого судді про арешт вказаних коштів, слідчий суддя погодився з доводами органу досудового розслідування про те, що вказане майно могло бути одержано внаслідок вчинення злочину, або є доходами від нього, а відтак відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому з метою недопущення зникнення, втрати або пошкодження майна, яке набуте в результаті вчинення злочину або настання інших негативних наслідків наклав арешт на майно.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки, слідчим не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, а також врахувавши те, що ОСОБА_4 надані письмові докази на підтвердження належності йому вказаних грошових коштів, та повідомлено про обставини їх одержання, які не були спростовані слідчим.
Також слідчим не зазначено та не доведено, за яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, які встановлені за час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, арештовані грошові кошти в сумі 100 000 грн., 30 000 доларів США, 17 000 Євро, 1000 фунтів стерлінгів були одержані ОСОБА_10 та/або є доходами, одержаними останнім від злочинної діяльності, разом з тим, до цього часу ОСОБА_10 не повідомлено про підозру, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
По суті, доводи слідчого ґрунтуються на його припущеннях щодо наявності домовленості між колишнім генеральним директором Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про належність вилучених грошових коштів та джерел їх одержання, які на даній стадії кримінального правопорушення об`єктивного підтвердження не знайшли.
При розгляді клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує ту обставину, що слідчий не стверджує про причетність ОСОБА_4 до вказаного кримінального провадження і такі дані матеріали клопотання не містять.
Суд не приймає доводів слідчого про відсутність підстав для скасування арешту, оскільки обставини належності вилучених грошових коштів та обґрунтованість арешту були предметом апеляційного розгляду, оскільки ці обставини не виключають згідно ст.174 КПК України перевірки слідчим суддею обґрунтованості арешту та підстав для подальшого арешту за скаргою власника чи іншого володільця майна з урахуванням всіх встановлених у даному кримінальному провадженні на момент розгляду даної скарги обставин та даних.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а відтак приходить до висновку про належність вилучених під час обшуку 21.10.2015 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів ОСОБА_4 , а тому вважає доведеним відсутність підстав для подальшого арешту вказаних грошових коштів та наявність підстав згідно ст.174 КПК України для його скасування і задоволення клопотання останнього.
За таких обставин, керуючись ст.174, ст.309, ст.372, ч.2 ст.376, ст.392, ст.532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року у справі № 757/38925/16-к у кримінальному провадженні №0000177 від 17.02.2015 року, а саме грошових коштів в сумі 100 000 (сто тисяч) грн., 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 17 000 (сімнадцять тисяч) Євро, 1000 (одна тисяча) фунтів стерлінгів, вилучені під час обшуку 21.10.2015 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1