Код суду 233 Справа № 233/2135/16-к
Вирок
Іменем України
03 серпня 2016 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої -
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 19 лютого 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 5 січня 2016 року тим самим судом за ч.2ст.185, ч.1ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; не працюючого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
17 січня 2016 року, у ранковий час, обвинувачений ОСОБА_5 та вже засуджений по цій справі ОСОБА_6 знаходились за місцем проживання останнього, та розпивали алкогольні напої. У ході розмови засуджений по цій справі ОСОБА_6 розповів ОСОБА_5 , що у дворі домоволодіння по АДРЕСА_3 зберігається посуд з алюмінію, після чого у останнього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та він запропонував засудженому по цій справі ОСОБА_6 здійснити крадіжку посуду з алюмінію за вказаною адресою, на що той відповів згодою. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 та засуджений по цій справі ОСОБА_6 вступили між собою в злочинну змову.
У цей же день, 17 січня 2016 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 та засуджений по цій справі ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій спільний злочинний намір, прийшли до домоволодіння по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , де розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких засуджений по цій справі ОСОБА_6 повинен був проникнути через паркан до території двору вказаного домоволодіння, а ОСОБА_5 , залишившись біля паркану будинку, в разі небезпеки повинен був подати попереджуючий сигнал. Після цього, засуджений по справі ОСОБА_6 переліз через паркан та проник на територію двору, який використовувався ОСОБА_7 , як сховище, звідки почергово виносив належне останній майно, яке ОСОБА_5 приймав через паркан, тим самим, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали: три миски з алюмінію об`ємом 30 літрів вартістю 237грн.50коп. кожна, на загальну суму 712грн.50коп., дві миски з алюмінію об`ємом 20 літрів вартістю 116грн.67коп. кожна на загальну суму 233грн.34коп.; балон з алюмінію об`ємом 40 літрів вартістю 237грн.50коп., заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1183грн.34коп.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що вранці 17 січня 2016 року прийшов за місцем проживання ОСОБА_6 і вони розпивали алкогольні напої. У ході розмови ОСОБА_6 йому розповів, що у дворі домоволодіння по АДРЕСА_3 знаходиться посуд з алюмінію. Тоді він запропонував ОСОБА_6 вкрасти цей посуд, щоб здати на металобрухт, на що той погодився. У цей же день, приблизно о 13 годині, вони прийшли до домоволодіння по АДРЕСА_3 , де він залишився біля паркану, щоб у разі небезпеки подати попереджуючий сигнал, а ОСОБА_6 переліз через паркан на територію домоволодіння, звідки через паркан почергово подавав йому миски та балон з алюмінію. Далі, вони з ОСОБА_6 пішли з викраденим майном до гаражів, розташованих біля будинку АДРЕСА_4 . Тут вони зустріли невідомого чоловіка та продали йому бідон та 4 миски за 150грн. Потім вони підішли до будинку АДРЕСА_5 , де продали миску з алюмінію ОСОБА_8 .
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 22 січня 2016 року встановлено, що місцем вчинення злочину є огороджена по периметру огорожею з металевого профілю територія домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_7 , вхід до якої здійснюється через металеву хвіртку. На території домоволодіння знаходиться житловий будинок, господарські споруди, у тому числі сінник, під дахом якого зі слів потерпілої ОСОБА_7 знаходилось викрадене майно (а.с.36-42), що підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_5 про спосіб проникнення у сховище та місце знаходження викраденого ним та ОСОБА_6 майна.
Згідно протоколу огляду від 26 січня 2016 року у ОСОБА_8 була вилучена миска з алюмінію об`ємом 20 літрів, яка була впізнана потерпілою ОСОБА_7 , як належна їй (а.с.47-50).
В ході проведення слідчого експерименту від 4 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 розповів та показав на місці про обставини викрадення ним та ОСОБА_6 чужого майна з території домоволодіння по АДРЕСА_3 , у тому числі, що він залишився біля паркану, щоб у разі небезпеки подати попереджуючий сигнал, а ОСОБА_6 переліз через паркан на територію домоволодіння, звідки почергово брав миски та балон з алюмінію та подавав ці речі йому через паркан (а.с.74-77).
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №35 від 27 січня 2016 року вартість викрадених у ОСОБА_7 алюмінієвої миски об`ємом 30 літрів на момент скоєння злочину складає 237грн.50коп, алюмінієвої миски об`ємом 20 літрів 116грн.67коп., алюмінієвого балону об`ємом 40 літрів 237грн.50коп. (а.с.52-57).
За висновком судової психіатричної експертизи №119 від 4 лютого 2016 року ОСОБА_5 виявляє легку розумову відсталість (олігофренія у степені легкої дебільності в ред.МКБ-9), в період часу, що відповідає інкримінованому йому діянню у стані тимчасового розладу душевної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_5 хронічними психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керує ними, у застосуванні примусових заходів медичного характеру потрібності не має (а.с.64-68).
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.3ст.185 КК України, оскільки він умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попереднім зговором групою осіб, таємно викрав чуже майно з проникненням у сховище.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, данні про його особу, відповідно до яких він був раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття, а як обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки цей злочин ОСОБА_5 скоїв у період не відбутого покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 5 січня 2016 року, то покарання йому слід призначити за правилами ч.1ст.71 КК України.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо при призначенні йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Цивільній позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ч.9ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 5 січня 2016 року у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.
Строк відбуття ОСОБА_5 покарання рахувати з 13 липня 2016 року.
Речові докази: миска з алюмінію об`ємом 20 літрів, - повернута потерпілій ОСОБА_7 .
Цивільний позов по справі не заявлений.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя