У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2942/14-к
Провадження №1-в/348/42/16
13 жовтня 2016 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого - засудженого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону про скасування вироку Надвірнянського районного суд Івано-Франківської області від 22.12.2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості,-
30.05.2016 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону про скасування вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості та засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.
В судовому засіданні прокурор військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 суду пояснив, що вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 року затверджено угоду від 05.12.2014 року про визнання винуватості укладеної між старшим прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Даним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання -два роки позбавлення волі та з застосуванням до останнього ст.58 КК України призначено остаточне покарання у вигляді двох років службового обмеження, з відрахуванням від суми його грошового забезпечення в дохід держави 10 відсотків.
Будучи засудженим до двох років службового обмеження з відрахуванням щомісячно 10 відсотків від суми його грошового забезпечення в дохід держави, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 №97 від 14.05.2015 сержанта ОСОБА_4 робітника підсобного, звільнено у запас у відповідності з наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.05.2015 року №23-РС і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на даний час ОСОБА_4 демобілізований із лав Збройних Сил України.
При цьому даючи згоду на призначення даного покарання ОСОБА_4 знав про його демобілізацію у травні 2015 року в зв`язку із закінченням терміну служби по мобілізації і що узгоджене покарання у виді службового обмеження не буде виконуватись.
Таким чином, у зв`язку із звільненням засудженого ОСОБА_4 з військової служби, умови угоди про визнання винуватості від 05.12.2014 року, згідно яких останній зобов`язався проходити військову службу та сумлінно виконувати накази командування не виконані, а узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням щомісячно 10 відсотків від суми його грошового забезпечення в дохід держави втратило функцію примусу.
Обвинувачений - засуджений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення даного клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в клопотанні прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону про скасування вироку Надвірнянського районного суд Івано-Франківської області від 22.12.2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості та засуджено ОСОБА_4 слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2015 року затверджено угоду від 05 грудня 2015 року про визнання винуватості укладеної між старшим прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Даним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання- два роки позбавлення волі, із застосуванням ст.58 КК України призначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років службового обмеження, з відрахуванням від суми його грошового забезпечення в дохід держави 10 відсотків.
Будучи засудженим до 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням щомісячно 10 відсотків від суми його грошового забезпечення в дохід держави, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 №97 від 14.05.2015 року сержанта ОСОБА_4 робітника підсобного, звільнено у запас у відповідності з наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.05.2015 року №23-РС і направлено для зарахування на військовий облік до Калуського ОМВК Івано-Франківської області у зв`язку з закінченням терміну служби по мобілізації 2 хвилі.
Як вбачається із змісту ч.ч.1, 3ст.476 КПК Україниу разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 приймалися заходи щодо виконання угоди про визнання винуватості, оскільки останній продовжував проходити військову службу у Збройних Силах України у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
Також прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону не доведено, що засуджений ОСОБА_4 умисно не виконує дану угоду, оскільки він звільнений у запас наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_1 від 14.05.2015 року у відповідності з наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.05.2015 року №23-РС, відповідно до п.1 ч.8 ст.26 пп «є» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Окрім того ч.2 ст. 58 КК України не передбачено обмеження щодо військовослужбовців в частині звільнення з рядів Збройних Сил України у зв`язку з закінченням терміну служби по мобілізації 2 хвилі.
В даний час ОСОБА_4 постійно лікується в медичних закладах з приводу хронічного психічного захворювання, має статус учасника бойових дій.
При таких обставинах суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про скасування вироку відносно ОСОБА_4 слід відмовити.
На підставі ст.476 КПК України, керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону про скасування вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості та засуджено ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.
Суддя ОСОБА_1