Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ізюмського міськрайонного суду харківської області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду харківської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі представник потерпілої порушив питання про перегляд указаних судових рішення в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги сім днів із дня її отримання. Також було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку представник потерпілої повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Однак, як видно зі змісту поданої скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, зазначені в ухвалі недоліки в повному обсязі не усунуто.
Зокрема, в касаційній скарзі ОСОБА_5 не наведено а аспекті статей 129, 370, 412, 414, 419 обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Представником потерпілої у поданій скарзі вкотре заперечується правильність встановлення фактичних обставин справи, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Крім того, зазначена у скарзі вимога про скасування судових рішень (вироку суду першої інстанції й ухвали суду апеляційної інстанції) і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, не відповідає положенням ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути представнику потерпілої на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Постановлене рішення не позбавляє ОСОБА_5 права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою в порядку передбаченому цим Кодексом, зважаючи на правила ст. 117 КПК.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ізюмського міськрайонного суду харківської області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду харківської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3