йСправа № 304/1362/16-к Провадження № 1-кп/304/132/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000378 від 11 вересня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, учениці Професійно-технічного училища №33 смт. Великий Березний, українки, громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

обвинувача прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

законних представників обвинуваченої ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2016 року біля 18.00 год. неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, зі спальної кімнати викрала належний ОСОБА_8 гаманець, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1900 грн., чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, щиро розкаялася та просила суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, оскільки викрадені такою гроші їй були добровільно повернуті у повному обсязі.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показаннями обвинуваченої, показаннями потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 у інкримінованому їй злочині і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 по місцю навчання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення викрадених грошових коштів.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винній ОСОБА_3 необхідно для її виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 185 ч. 1 КК України.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Отже, з урахуванням того, що обвинувачена на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягла повноліття, вперше вчинила злочин середньої тяжкості, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем навчання, суд приходить до висновку, що на момент постановлення вироку виправлення неповнолітньої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без застосування покарання, а тому до останньої слід застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

На підставі наведеного та керуючись, ст. 368 КПК України, с у д, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання та застосувати до неї примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1