Справа № 204/14/16-к
Провадження № 1-в/204/85/16
У Х В А Л А
03 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника Дніпропетровського СІЗО: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань того ж суду заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, -
Вироком Геніченського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Вироком апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2014 року вирок Геніченського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2013 року в частині призначення покарання скасовано, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахується з моменту його затримання, тобто з 07 липня 2014 року, кінець строку відбування покарання 07 липня 2017 року.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Представник Дніпропетровського СІЗО у судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 двічі звертався до адміністрації Дніпропетровського СІЗО з заявами про перерахування його ( ОСОБА_5 ) заробітної плати в рахунок погашення позовних вимог за вироком суду, однак адміністрація Дніпропетровського СІЗО не мала змоги це зробити через відсутність відповідного виконавчого листа.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 . При цьому прокурор зазначив, що засуджений ОСОБА_5 до теперішнього часу не відшкодував заподіяну злочином моральну шкоду, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного:

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України може бути застосоване після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої тяжкості та необережний тяжкий злочин.
Станом на 03 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_5 відбув покарання у вигляді 1 року 6 місяців 26 днів позбавлення волі, тобто більше половини строку покарання.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровського слідчого ізолятора від 26 січня 2016 року, ОСОБА_5 за час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризується позитивно, має три заохочення, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив та глибоко кається.
Також суд відзначає, що вироком Геніченського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2013 року з ОСОБА_5 стягнуто 150000 гривень, а також 70948,56 гривень на користь потерпілих в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди. При цьому з мотивувальної частини вказаного вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 в ході досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи відносно нього відшкодував потерпілому 87600 гривень в рахунок відшкодування заподіяної злочином шкоди.

В матеріалах справи містяться заяви засудженого ОСОБА_5 , адресовані на ім`я начальника Дніпропетровського СІЗО (арк. 92-93 особової справи засудженого ОСОБА_5 ), в яких ОСОБА_5 просить перераховувати з його заробітної плати грошові кошти в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди.

З огляду на відзначені обставини суд дійшов до переконання про те, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а отже може бути звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому суд відзначає, що за час перебування засудженого ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі погашення позовних вимог за вироком суду не здійснювалося не з вини засудженого ОСОБА_5 , а через незалежні від нього обставини відсутність у Дніпропетровському СІЗО виконавчого листа за вироком суду.

Згідно ч. 3 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання, зокрема, у разі звільнення від відбування покарання.
З огляду на відзначені положення закону суд вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 377, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
у х в а л и в:

Заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , засудженого вироком апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2014 року, від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 4 дні позбавлення волі, звільнивши засудженого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 днів з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1