Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2045/16-к
Провадження № 1-в/553/1006/2016
У Х В А Л А
Іменем України
10.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ПВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на те, що останній характеризується нестабільною поведінкою на протязі всього часу відбування покарання, мав 14 стягнень за період відбування покарання, зокрема, двічі поміщався до ДІЗО.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого, так як останній, зважаючи на його поведінку протягом всього часу відбування покарання та характеристику видану адміністрацією ПВК М№64 не довів своє виправлення.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений ОСОБА_5 покарання відбуває з 24.11.2010 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався незадовільно, за допущенні порушення установленого порядку відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 28.12.2010 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№64). За час відбування покарання 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, двічі поміщався до ДІЗО. На даний час характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги тільки під контролем. Виконує роботи їх самообслуговування, має достатній необхідних навичок. За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований на виробництві установи на виробничій дільниці млин-олійниця, до праці відноситься добре, з поставленими завданнями справляється. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Реалізована програма «Професія», здобув професію слюсаря з ремонту автомобілів в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», приймає особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі, робить вірні для себе висновки.

Станом на 10.06.2016 року відбута частина строку покарання засудженого ОСОБА_5 становить 7 років 7 місяців 3 дні, тобто більше 3/4 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 10.11.2016 року.

За характером ОСОБА_5 спокійний врівноважений.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого не можна визнати сумлінною та яка свідчить про виправлення засудженого, тобто про той процес позитивних змін, які відбуваються та відбулись в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що не свідчить про виправлення засудженого, дотримання встановленого порядку виконання та відбування покарання (режим) так як останній мав 14 стягнень за порушення режиму відбування покарання, зайняття суспільно корисною працею, проведення соціально-виховної роботи, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання. А тому, зважаючи на вищевикладене, клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна та не свідчить про виправлення засудженого, тому заяву ОСОБА_5 про його умовно-дострокове слід відхилити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію .

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1