Ухвала
іменем україни
14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003960, за касаційними скаргами прокурора та засудженого на вироки Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року та Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополя Запорізької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 186; ст. 348; ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5
в с т а н о в и л а:
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено:

за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ст. 348 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання 15 років позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано вирок місцевого суду в частині кваліфікації його дій щодо потерпілого ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 засуджено:

за ст. 348 КК України на 10 років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі,

за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання 15 років позбавлення волі.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на ту обставину, що судом апеляційної інстанції у вироку, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, не було вказано епізод замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 ; безпідставно було застосовано вимоги ч. 3 ст. 68 КК України при призначенні покарання за вчинення замаху на вбивство ОСОБА_9 ; призначене судом покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що його обвинувачення ґрунтується на припущеннях та є неконкретизованим, по справі не доведено направленість його умислу на вчинення убивства з хуліганських мотивів. Крім того, на думку засудженого, апеляційним судом було допущено подвійну кваліфікацію дій щодо потерпілого ОСОБА_8 та покарання призначено без врахування пом`якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу прокурора та заперечував проти скарги засудженого, думку ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали скаргу засудженого та заперечували проти скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, а скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджено за те, що він 15.07.2014р. приблизно о 22 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту «вул. Радянська», яка розташована по пр-ту Леніна в м. Миколаєві, звернув увагу на двох незнайомих йому осіб похилого віку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які сиділи на лавці та спілкувалися між собою.
У ОСОБА_5 виникла зневага до вказаних осіб. Усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, з особливою зухвалістю у виді нахабного поводження, буйства, дістав з кишені ніж та підійшов до потерпілих, які сиділи на лавці, не даючи йому жодного приводу до такої поведінки, безпричинно, маючи умисел на позбавлення життя двох осіб, з хуліганських мотивів, із значною силою почав наносити удари ножем в життєво важливі органи ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які не в змозі були чинити опір внаслідок несподіваного протиправного посягання на своє життя та здоров`я. Завдавши не менш п`яти ножових поранень кожному з потерпілих, у тому числі у життєво важливі органи - шию, грудну клітину, ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, пішов з місця злочину, при цьому злочин щодо ОСОБА_9 не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.
Після вчинення вказаного злочину, приблизно о 22 год. 45 хв., ОСОБА_5 пішов з місця вчинення злочину у напрямку вул. Московської в м. Миколаєві, та коли він відійшов від потерпілих приблизно на 5 метрів, невстановлена слідством особа, яка знаходилась на зазначеній зупинці і бачила його протиправні дії, з метою перешкодити йому зникнути з місця злочину, кинула ОСОБА_5 у спину сумку потерпілої. Побачивши вказану жіночу сумку, яка впала на землю, ОСОБА_5 , реалізуючи виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, заволодів нею, заподіявши шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 723 грн. 95 коп. Після цього, ОСОБА_5 побіг по вул. Московській в напрямку вул. Шевченка в м. Миколаєві.
У цей час, за вказівкою оперативного чергового ММУ УМВС України в Миколаївській області, відразу після вчинення ОСОБА_5 злочинів працівник правоохоронного органу сержант міліції ОСОБА_8 , молодший інспектор 1-го взводу роти спеціального підрозділу груп затримання батальйону міліції охорони Управління державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області, спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на службовому автомобілі почали переслідувати ОСОБА_5 .
Пересуваючись на службовому автомобілі по вул. Московська в м. Миколаєві, ОСОБА_8 , приблизно о 22 год. 50 хв., побачив ОСОБА_5 , який біг, тримаючи в руках ніж та жіночу сумку, вискочив з автомобілю та почав наздоганяти ОСОБА_5 , при цьому він та інші співробітники міліції, які знаходилися в складі наряду, голосно кричали: «Стояти, міліція!», вимагаючи зупинитися. Усвідомлюючи, що зупинитися йому наказують працівники міліції при виконанні своїх службових обов`язків, які були у форменому одязі та переслідували його на службовому автомобілі, який має специфічні розпізнавальні знаки, ОСОБА_5 на їх законні вимоги не реагував.
З метою уникнення затримання і відповідальності за вчиненні раніше злочини, реалізуючи свій намір, ОСОБА_5 несподівано зупинився напроти будинку №34 по вул. Московська в м. Миколаєві та повернувся обличчям до ОСОБА_8 , який наздоганяв його та в цей час впритул наблизився до нього, діючи умисно, із значною силою, цілеспрямовано наніс один удар лезом ножа, який тримав у руці, в область грудної клітини співробітника міліції, усвідомлюючи наслідки від нанесеного удару та бажаючи їх наставання. Однак, довести свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті працівнику правоохоронного органу до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі - попаданням леза ножа у металеву пластину бронежилета, який знаходився на ОСОБА_8 , у зв`язку з чим нанесений удар не завдав шкоди його здоров`ю, та застосуванням працівником міліції до злочинця заходів фізичного впливу, спецзасобу «Терен 4 М» та наручників, в результаті чого ОСОБА_5 був затриманий.
У відповідності до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
За змістом даної норми застосування положень закону щодо зменшення покарання за замах на злочин обмежується лише строковими видами покарань. У той же час, згідно з КК України найбільш суворим видом покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, є довічне позбавлення волі, яке не має строкового характеру та не має розміру.
Враховуючи ту обставину, що санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, тобто таке, що не має строкового виміру, рішення суду апеляційної інстанції про необхідність застосування положень ст. 68 КК України не ґрунтуються на вимогах закону, а положення вказаної статті не можуть бути застосовані при призначенні покарання за ч. 2 ст. 115 КК України.

За таких обставин, суд помилково застосував вимоги ч. 3 ст. 68 КК України при призначенні покарання за учинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що безпідставне пом`якшення покарання ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 68 КК України призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості за статтями обвинувачення, до яких було застосовано вимоги ч. 3 ст. 68 КК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Як убачається із оскаржуваного вироку, у апеляційній скарзі прокурором ставилось питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, у тому числі у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, та особі засудженого внаслідок м`якості, і призначення покарання за вказаною статтею у виді довічного позбавлення волі.
Суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 420 КПК України будь яких мотивів, з яких визнав апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою у цій частині не навів, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
У той же час, як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 було вчинено чотири особливо тяжких злочини та злочин середньої тяжкості в стані алкогольного сп`яніння, судом при призначенні покарання не було враховано конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу засудженого, який вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, інші обставини кримінального провадження.
Крім того, скасовуючи вирок суду першої інстанції у частині кваліфікації дій ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_8 та збільшуючи обсяг обвинувачення, суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині вироку лише зазначив формулювання обвинувачення, визнане доведеним судом першої інстанції, не конкретизувавши фактичні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що також є підставою для скасування вироку суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, вирок суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг засудженого і прокурора, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 - скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3