Справа №: 148/2294/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000608 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тульчина Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає ,не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід щодо якого не обирався,

у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01.10.2016 року біля 01 год..,знаходячись біля магазину «Горошок» в м.Тульчині по вул..Леонтовича, з метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_5 попросив у останнього мобільний телефон для того, щоб подивитись. ОСОБА_5 дав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки « Samsung GT 55611» вартістю 1434 грн. разом із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 30 грн. Взявши в руки мобільний телефон ОСОБА_4 пішов у напрямку центру м.Тульчина по вул..Леонтовича. На прохання потерпілого ОСОБА_5 повернути телефон не відреагував і з місця події зник, а потім розпорядився телефоном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст..186 ч.1 КК України відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 надана угода про примирення від 28.10.2016 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає себе винним у відкритому викраденні мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 - ст.186 ч.1 КК України, за вищевикладених фактичних обставин. Потерпілий ОСОБА_5 не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки вона йому повністю відшкодована, викрадена річ повернута.

За угодою між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 за скоєний злочин угоджене покарання штраф у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 850 грн.).

На призначення такого покарання обвинувачений ОСОБА_4 згоден.

Обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України 2012 року.

Обвинуваченому та потерпілому також роз`яснені наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України 2012 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 пояснили, що зі змістом угоди про примирення вони ознайомлені, уклали угоду добровільно. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України 2012 року про обмеження підстав для оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку їм зрозумілі. ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнає повністю. Згоден на призначення покарання, визначеного угодою про примирення. Йому та потерпілому ОСОБА_5 зрозумілі наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України 2012 року.

Оцінюючи досліджену надану в судовому засіданні обвинуваченим та потерпілим угоду про примирення, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 ,потерпілого ОСОБА_5 , думку прокурора про можливість затвердження угоди, вивчивши надані прокурором матеріали кримінального провадження суд вважає, що угода про примирення від 28 жовтня 2016 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам ст.ст.468,469,471 КПК України 2012 року, і може бути затверджена, незважаючи на те, що зміст пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення суперечить вимогам ст..186 ч.1 КК України. Зокрема, відповідальність за ст..186 ч.1 КК України настає у разі відкритого викрадення чужого майна ( грабежу). При цьому суд вважає, що передача майна потерпілого з подальшим заволодінням ним в разі вчинення грабежу здійснюється повз волі останнього. В разі ж коли потерпілим майно передано з власної волі через зловживання його довірою з послідуючим заволодінням ним винною особою, то такі дії слід кваліфікувати за ст..190 ч.1 КК України.

В той же час, відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України 2012 року суд відмовляє у затверджені угоди якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

В даному кримінальному провадженні кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 як за ст..186 ч.1 КК України, так і за ст..190 ч.1 КК України передбачає можливість укладення угоди про примирення та призначення покарання, визначеного угодою.

Керуючись ст.ст. 374,468, 469, 471, 475 КПК України 2012 року,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення від 28 жовтня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України і призначити йому покарання штраф у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 850 грн.).

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в сумі триста п`ятдесят одну (351 ) грн..84 коп.

На вирок суду може бути подано апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України 2012 року, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя :