Справа № 159/1403/16-к
Провадження № 1-кп/159/105/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження №0000942 з угодою про визнання винуватості за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням, проведенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримавши повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, яка зобов`язувала його з`явитись 31 липня 2015 року о 08 год. 00 хв. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований по АДРЕСА_3 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки не прибуття за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи прав відстрочки на військову службу за мобілізацією, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», розуміючи відсутність вказаних прав відстрочки на військову службу за мобілізацією, у вказаний час та місце не прибув для подальшої відправки на проходження за призовом військової служби в Збройних Силах України, чим ухилився від призову за мобілізацією, порушивши таким чином ст. 65 Конституції України, Закон України Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу».

30 березня 2016 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000942 з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_4 з другого боку, уклали угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов:

1.Слідчим СВ Ковельського ГУ національної поліції України у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 22.03.2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що він, перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням, проведенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримавши повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, яка зобов`язувала його з`явитись 31 липня 2015 року о 08 год. 00 хв. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований по АДРЕСА_3 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки не прибуття за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи прав відстрочки на військову службу за мобілізацією, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», розуміючи відсутність вказаних прав відстрочки на військову службу за мобілізацією, у вказаний час та місце не прибув для подальшої відправки на проходження за призовом військової служби в Збройних Силах України, чим ухилився від призову за мобілізацією, порушивши таким чином ст. 65 Конституції України, Закон України Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Своїми умисними діями, що виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 336 КК України.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому

провадженні;

б) сприяти розслідуванню кримінального правопорушення у з`ясуванні

всіх обставин.

3. При укладенні угоди прокурором враховується ступінь та характер

сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього

та інших осіб.

4. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ст.

336 КК України - у вигляді 5-ти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК

України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим

строком 3 роки.
5. Підозрюваий ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:

а) для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження

вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. З ст. 424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілими.

б) підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1

і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів підозрюваному роз`яснено і є зрозумілими.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою

стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і

будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

7. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є

підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 336

КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 336 КК України.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 цілком розуміє положення ст.472 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому діяння та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні також просить затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування обрано у виді домашнього арешту .

Керуючись ст.ст.368, 373,374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості від 30 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000942, укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5( п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі , якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язок - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1