Справа № 161/8457/16-к Провадження №11-сс/773/142/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000077 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
02 липня 2016 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Постдам, Німеччина, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 липня 2016 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, із забороною останній без дозволу слідчого та прокурора залишати житло за місцем свого проживання з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні слідчим, ні прокурором не доведено підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому прийшов до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу останній в своїй ухвалі не обґрунтував, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, про наявність яких було вказано у клопотанні. Зокрема, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує останній в разі доведення її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, який є тяжким, незаконно впливати на свідків в даному провадженні, оскільки займає керівну посаду в органах ДФС України, перебуває у дружніх відносинах зі своїми колегами по роботі, частина з яких є її підлеглими, причетність ОСОБА_8 до вчинення інших злочинів, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, підозрювану та її захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_8 слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 01 липня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вагомих підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок про те, що прокурор та слідчий не довели про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, будь які дані, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі та слідчий в своєму клопотанні, відсутні й не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі доведення її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину не може бути підставою для обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 було враховано ступінь тяжкості злочину, в якому ОСОБА_8 підозрюється, а також дані, що характеризують особу останньої зокрема, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони, а також дорослих членів родини, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків.

За таких обставин апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною останній залишати житло за місцем свого проживання у певний період доби, та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваній з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: