Справа № 450/223/16-к Провадження № 1-кп/450/112/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого (захисника) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0001786 від 31.10.2015 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні дітей, не працює, не навчається, не інвалід, не військовослужбовець, військовозобов"язаний, безпартійний, раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1, 186 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 , 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв., у Львівській області Пустомитівському районі с.Зимна Вода по вул.Сірка, 75, в групі із невстановленими досудовим слідством особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 удари руками та ногами по тілу, спричинивши при цьому легкі тілесні ушкодження, а в подальшому відкрито заволодів належним останньому майном, зокрема гаманцем з коштами в сумі 300,00 грн., особистим посвідченням водія і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, банківськими картками "Приватбанку" та "Альфа Банку", якими розпорядився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненому визнав повністю та пояснив, що ввечері 26.10.2015 р. йому на мобільний телефон подзвонив його брат ОСОБА_8 , який повідомив, що у нього виник конфлікт з незнайомим чоловіком у АДРЕСА_2 . Оскільки він разом з товаришами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходилися неподалік місця конфлікту, то всі разом пішли на допомогу ОСОБА_8 . Підійшовши близько 23 год. 15 хв. до вказаного місця, біля якого знаходиться школа, між ним та незнайомим чоловіком виник конфлікт під час якого він наніс йому удари руками по тілу від чого потерпілий впав на землю і у нього випав з одягу гаманець. Підібравши вказаний гаманець він з товаришами залишив місце події, а на наступний день повернув потерпілому належні речі, а саме гаманець з посвідченням водія і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, банківськими картками "Приватбанку" та "Альфа Банку", окрім грошових коштів. Через декілька днів його затримали працівники правоохоронних органів. Присутні на місці події його товариші тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняли, а стояли в стороні. Цивільний позов визнав частково, оскільки вважає, що сума заподіяної моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього, є досить суттєвою і завищеною, а заподіяну майнову шкоду визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати та вибачився перед потерпілим.

Незважаючи на визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_6 його винність стверджується наступними доказами :

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , даними в судовому засідання про те, що 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв., у АДРЕСА_2 , він зробив зауваження молодому чоловіку, який ображав дитину (дівчину), які в подальшому виявились ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . На його зауваження ОСОБА_8 почав виражатись до нього нецензурними словами та поліз у бійку під час якої вдарив 1 (один) раз рукою в обличчя і 1 (один) раз ногою в ногу. Між ними відбувалась шарпанина за одяг, а в подальшому вони примирились. ОСОБА_8 попросив у нього мобільний телефон, який він йому дав. З мобільного телефону ОСОБА_8 дзвонив невідомим особам. В цей час він стояв, спілкувався з ОСОБА_12 та відчув удар ззаду в ділянку шиї, а повернувшись побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , який продовжував наносити йому удари, внаслідок яких ним було втрачено свідомість. Під час спричинення йому ударів обвинуваченим ОСОБА_6 біля останнього знаходився невідомий молодий чоловік, однак чи наносив він йому удари повідомити не може. На його думку тілесні ушкодження йому спричиняли декілька осіб. В цей день він вживав пиво. До свідомості він прийшов у лікарні і побачив, що у нього відсутні штани, а він знаходиться в підштанниках. В подальшому йому стало відомо, що штани знаходяться в автомобілі швидкої допомоги, яка доставила його у лікарню. На наступний день на городі біля місця події він знайшов ремінь від штанів та належне йому взуття, а також з дружиною дзвонив на телефонний номер, який набирав ОСОБА_8 , і зустрівшись з обвинуваченим ОСОБА_6 , йому було повернуто усі належні речі, окрім 300,00 грн. Вказані речі він добровільно передав працівникам правоохоронних органів, в тому числі гаманець, які повернуті йому на зберігання. Банківські картки "Приватбанку" та "Альфа Банку" були заблоковані. Він звертався з цього приводу до працівників банку, які надали йому, зокрема ПАТ "Альфа Банк" довідку про блокування картки в зв"язку з некоректним введенням пін-коду у жовтні 2015 р., а "Приватбанк" фотознимки банкомату згідно яких 27.10.2015 р. близько 00 год. 20 хв. відбулись спроби зняття готівки із належної йому картки. Заявлений ним цивільний позов підтримує повністю, просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяну йому майнову шкоду в розмірі 2425,00 грн., яку він поніс у зв"язку з втратою 300,00 грн. та необхідністю придбання ліків на суму 2125,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. завдану негативними змінами у його житті, щоденними думками і спогадами про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення, настороги, тривоги, переживання та фізичних незручностей, порушення сну, приниження гідності, фізичного болю та емоційного стресу, побоювання щодо майбутнього стану здоров"я;

-показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , даними в судовому засіданні у присутності представника ОСОБА_13 та психолога ОСОБА_14 про те, що вона проживає у Львівській області Пустомитівському районі с.Зимна Вода, біля місця події і школи. Ввечері 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв. до неї у вікно постукав ОСОБА_8 , який знаходився у нетверезому стані, оскільки від нього було чути запах алкоголю, і є братом обвинуваченого ОСОБА_6 . Вийшовши на вулицю вона почала з"ясовувати в нього для чого він стукає у вікно, а він почав її ображати і шарпати за одяг. В цей час повз них йшов ОСОБА_7 , який зробив зауваження ОСОБА_8 , а останній підійшов до потерпілого, почав виражатись до нього нецензурними словами та поліз у бійку під час якої між ними відбувалась шарпанина за одяг, а в подальшому вони примирились. Ударів в голову ОСОБА_8 потерпілому не наносив. ОСОБА_8 попросив у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, який він йому дав. З мобільного телефону ОСОБА_8 дзвонив брату - обвинуваченому ОСОБА_6 і просив з товаришами підійти до школи, де його ображають. Через деякий час прибігли обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 , а після них підбігли ще хлопці в кількості 3 (трьох) чоловік серед яких знаходився ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_6 ногою вдарив потерпілого ОСОБА_7 в живіт і ногу від чого останній впав на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відтягнули ОСОБА_7 до входу на територію школи і розпочали наносити потерпілому удари ногами по тілу, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 по ногах, руках і спині, свідок ОСОБА_10 по ногах в нижній частині, а свідок ОСОБА_9 по голові. Обвинувачений ОСОБА_6 по голові потерпілого ОСОБА_7 удари не наносив. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , бив палицею потерпілого по ногах. В подальшому, оскільки потерпілий ОСОБА_7 знаходився на землі, обвинувачений ОСОБА_6 зняв з нього штани і перевіряв кишені, однак що саме він витягував вона не бачила. Вказані штани обвинувачений ОСОБА_6 кинув біля потерпілого, а ремінь та взуття останнього викинув на город, після чого всі вони втекли у невідомому напрямку. Невідомі для неї 2 (дві) особи знаходились в стороні і у бійці участі не приймали. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 знаходились у нетверезому стані, оскільки від них було чути запах алкоголю. Повз місце події проходив свідок ОСОБА_15 , якого вона попросила викликати швидку допомогу, що він і зробив з належного йому мобільного телефону. На мобільний телефон ОСОБА_7 , який знаходився при ньому, в цей час хтось подзвонив і вона, на прохання потерпілого, підняла трубку. Це дзвонила дружина потерпілого, якій вона повідомила про обставини бійки і яка приїхала автомобілем на місце події разом з донькою та зятем. Автомобілем швидкої допомоги потерпілого ОСОБА_7 забрали в лікарню і разом з ними поїхала його дружина, а вона з вказаними вище донькою і зятем на їх транспортному засобі поїхала також вслід за ними;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , даними в судовому засіданні про те, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 26.10.2015 р. в проміжку часу між 23 год. та 23 год. 30 хв. вона подзвонила на мобільний телефон чоловіка і дитина, яка в подальшому виявилась свідок ОСОБА_11 , повідомила, що ОСОБА_7 побили хлопці із застосуванням палиці і йому вже викликали автомобіль швидкої допомоги. Крім цього, дитина повідомила, що хлопців було приблизно в кількості 5-7 чоловік. Хто наносив удари її чоловіку їй невідомо. Разом з донькою і зятем вони поїхали на належному їм автомобілі у АДРЕСА_2 , оскільки знаходились неподалік. На місці події вже перебував автомобіль швидкої допомоги у якому лежав її чоловік без штанів, які знаходились поруч разом з курткою, і кричав незрозумілі для неї фрази. У нього були побиті голова, спина і ноги. В лікарні чоловіку надали необхідну медичну допомогу і відпустили додому, а в подальшому вони знову звернулись у лікарню і ОСОБА_7 госпіталізували. На наступний день після події вона з ОСОБА_7 дзвонили на телефонний номер, який набирав особа ОСОБА_8 , і зустрівшись з обвинуваченим ОСОБА_6 її чоловіку було повернуто усі належні йому речі. Станом на даний час стан здоров"я її чоловіка змінився, він втратив сон і має постійні головні болі;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , даними в судовому засіданні про те, що на прохання свідка ОСОБА_16 він разом з нею на належному йому транспортному засобі поїхали забрати документи і речі потерпілого ОСОБА_7 . Він бачив, як по вулиці йшли потерпілий ОСОБА_7 разом із обвинуваченим ОСОБА_6 , однак як повертались вищевказані речі не знає;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні про те, що 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв. він йшов у АДРЕСА_2 , де побачив дівчину, яка в подальшому виявилась свідок ОСОБА_11 , та потерпілого, який лежав на землі і нічого не говорив. Дівчина попросила у нього телефон з якого викликала швидку допомогу. Не дочекавшись автомобіля швидкої допомоги він пішов додому. Обставини бійки йому невідомі;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , даними в судовому засіданні про те, що 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв. він подзвонив на мобільний телефон сина ОСОБА_15 , який повідомив, що знаходиться біля школи у Львівській області Пустомитівському районі с.Зимна Вода, де відбулась бійка і він викликав швидку допомогу. Після цього він пішов на місце події, сина відправив додому, дочекався автомобіль швидкої допомоги і цікавився у потерпілого, який лежав на землі, станом його здоров"я. Обставини бійки йому невідомі;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні про те, що він разом з обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 26.10.2015 р. знаходились у Львівській області Пустомитівському районі с.Зимна Вода. В цей день він вживав пиво. Близько 23 год. 15 хв. на мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_6 подзвонив брат останнього ОСОБА_8 . Після їх розмови обвинувачений ОСОБА_6 повідомив їм, що у його брата ОСОБА_8 поблизу школи виникли проблеми, а саме ображає такого невідомий чоловік. Вони втрьох побігли в напрямку школи. Він від своїх товаришів трохи відстав і коли прибіг на місце події, то побачив, що на землі лежить невідомий чоловік, а біля нього знаходяться обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 . Також у вказаному місці знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Жодної бійки він не бачив, участі в такій не приймав і обставини заволодіння належними потерпілому речами йому невідомі. ОСОБА_8 повідомив йому, що потерпілий мужчина п"яний і чіплявся до нього. Він відтягнув потерпілого до входу на територію школи;

-висновком судово-медичної експертизи №363/15 від 06.11.2015 р., яким встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, субдуральний крововилив в лівій лобно-тім"яній ділянці, садна в лівій лобно-скроневій ділянці, в правій вилично-щічній ділянці, синець зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча, які утворились від неодноразового контакту з тупими предметами, розташовані на різних поверхнях тіла, не характерні для одноразового вільного падіння на площину з висоти власного росту, могли бути причинені 26.10.2015 р., не були небезпечними для життя в момент заподіяння, відносяться : черепно-мозкова травма у вигляді субдурального крововиливу лівої лобно-тім"яної ділянки голови та забою головного мозку легкого ступеня - до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров"я; садна, синець - до легкого тілесного ушкодження. Травма голови у потерпілого ОСОБА_7 є наслідком дії тупого предмету на ліву лобно-тім"яну ділянку голови, могла бути як наслідком удару тупим предметом в цю ділянку голови, так і удару лівою лобно-тім"яною ділянкою голови до тупого предмету. По даних огляду та медичних документів визначити від контакту з яким саме тупим предметом причинена травма голови - немає можливості. Встановлення обставин причинення тілесних ушкоджень повинно проводитись з врахуванням матеріалів справи;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №10/16 від 13.01.2016 р., яким встановлено, що згідно даних огляду судово-медичного експерта та медичних документів у потерпілого ОСОБА_7 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, субдуральний крововилив в лівій лобно-тім"яній ділянці, садна в лівій лобно-скроневій ділянці, в правій вилично-щічній ділянці, синець зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча, які утворились від неодноразового контакту з тупими предметами, розташовані на різних поверхнях тіла, не характерні для одноразового вільного падіння на площину з висоти власного росту, могли бути причинені 26.10.2015 р., не були небезпечними для життя в момент заподіяння, відносяться : черепно-мозкова травма у вигляді субдурального крововиливу лівої лобно-тім"яної ділянки голови та забою головного мозку легкого ступеня - до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров"я; садна, синець - до легкого тілесного ушкодження. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 могли бути причинені за обставин, на які вказує останній в матеріалах кримінального провадження під час слідчих дій та проведенні слідчого експерименту, а саме : садно в лівій лобно-скроневій ділянці голови, закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку легкого ступеня та субдурального крововиливу в лівій лобно-тім"яній ділянці могли бути причинені як від удару рукою в ділянку лівої половини обличчя, який ОСОБА_7 , згідно його показів, нанесла відома потерпілому особа, що відображено на фото №3 фототаблиці до протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , так і могли бути причинені внаслідок ударів ногами, які наносили "по цілому тілі та голові" декілька осіб, коли потерпілий після удару в ліву гомілку впав на землю на бік і прикривав руками голову, згідно показів від 05.11.2015 р. Садно правої вилично-щічної ділянки та синець зовнішньої поверхні лівого плеча могли утворитись від ударів ногами при цих же обставинах. Категорично визначити, за яких саме обставин була причинена травма голови потерпілому ОСОБА_7 , а саме від удару рукою в ліву ділянку обличчя або від наступних ударів ногами, по даних огляду судово-медичного експерта та в медичних документах, немає можливості. Враховуючи те, що при огляді судово-медичного експерта та в медичних документах не виявлено тілесних ушкоджень на шкірних покровах тім"яно-потиличної ділянки голови, немає об"єктивних даних, що травма голови у потерпілого у вигляді забою головного мозку та субдурального крововиливу, могла бути причинена від удару в потилицю, який згідно показів ОСОБА_7 йому нанесла невідома особа знаходячись позаду від нього, а коли він повернувся, то побачив відразу позаду себе обвинуваченого ОСОБА_6 , що відображено на фото №6, №7, №8 фототаблиці до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 . Згідно показів неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_7 наносили удари декілька осіб ногами "по животі та інших частинах тіла". Не виключно, що тілесні ушкодження у потерпілого могли бути причинені при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_11 , однак у зв"язку з тим, що остання не деталізує в своїх показах, чи наносились удари по голові, категорично стверджувати, що травма голови у ОСОБА_7 відповідає її показам, немає можливості;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2016 р. з фототаблицею, участь в якому приймав потерпілий ОСОБА_7 , якими встановлено обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв. у АДРЕСА_2 , зокрема нанесення свідком ОСОБА_8 1 (одного) удару рукою в ліву половину обличчя і 1 (одного) удару правою ногою в ліву ногу, а обвинуваченим ОСОБА_6 1 (одного) удару в потилицю та 1 (одного) удару в ліву ногу;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2016 р. з фототаблицею, участь в якому приймала неповнолітня ОСОБА_11 , якими встановлено обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 26.10.2015 р. близько 23 год. 15 хв. у Львівській області Пустомитівському районі с.Зимна Вода по вул.Сірка, 75, зокрема нанесення свідком ОСОБА_8 1 (одного) удару лівою ногою в праву ногу і шарпання за одяг один одного, а обвинуваченим ОСОБА_6 ударів ногами та руками по тілу потерпілого, окрім голови, і в подальшому заволодіння майном потерпілого, яке знаходилось у штанах, які були зняті обвинуваченим;

-заявою потерпілого ОСОБА_7 від 30.11.2015 р. про добровільну видачу ним особистого посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, банківських карток "Приватбанку" та "Альфа Банку";

-постановою про визнання речовими доказами та протоколом їх огляду від 30.11.2015 р., а саме гаманця, посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, банківських карток "Приватбанку" та "Альфа Банку";

-розпискою потерпілого ОСОБА_7 від 30.11.2015 р. про отримання на зберігання речових доказів, а саме особистого посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, банківських карток "Приватбанку" та "Альфа Банку";

-заявою потерпілого ОСОБА_7 від 28.12.2015 р., якою ним добровільно видано працівникам правоохоронних органів довідку ПАТ "Альфа Банк" у відповідності до якої в зв"язку з некоректним введенням пін-коду у жовтні 2015 р. належна йому картка була заблокована, а також фотознимків банкомату "Приватбанк" згідно яких 27.10.2015 р. близько 00 год. 20 хв. відбулись спроби зняття готівки із належної йому картки;

-протоколом тимчасово доступу до речей і документів, описом вилучених речей і документів, протоколом їх огляду з роздруківками телефонних дзвінків, СД-диском з інформацією телефонних дзвінків та постановою про визнання такого речовим доказом від 20.01.2016 р.;

-постановою про виділення матеріалів досудового розслідування та витягом з кримінального провадження від 27.01.2016 р.

Судом неодноразово змінювався порядок дослідження доказів з врахуванням поступового і послідовного дослідження усіх обставин вчинення злочину та ухвалено додатково допитати потерпілого ОСОБА_7 стосовно спричинення йому тілесних ушкоджень, однак такий в порядку ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань.

В судове засідання неодноразово викликались свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , двіччі до таких застосовувались приводи через правоохоронні органи, однак таких доставлено не було і повідомлено суд, що ОСОБА_9 знаходиться за межами України на території Республіки Польша, а в подальшому орган обвинувачення відмовився від допиту вказаних свідків і таку відмову підтримали потерпілий, який заявою від 01.04.2016 р. відмовився від надання йому правової допомоги, обвинувачений та його захисник.

Що стосується свідка ОСОБА_20 , особа якого встановлена судом, зокрема її неповнолітній вік, яка з пояснень органу обвинувачення допитувалась органом досудового слідства з порушенням вимог КПК України у відсутності законного представника, то суд не мав можливості допитати таку, яка з"явилась одноособово, а в подальшому орган обвинувачення відмовився від її допиту і відмову підтримали присутні сторони кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовився від дачі показань у відповідності до вимог ст.63 Конституції України.

З врахуванням викладеного, органом обвинувачення не здобуто і не надано суду жодного доказу спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, а саме вчинення злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз"яснень, даних у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Наведені вище свідчення свідків, ОСОБА_7 та письмові докази в частині механізму і нанесення ударів ОСОБА_6 потерпілому спростовують заподіяння обвинуваченим умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, а доводять наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, зокрема заподіяння ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , обраний ним спосіб захисту, зокрема одноосібного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, розбіжності у показаннях, суд приходить до висновку, що таке відбулось в групі із невстановленими досудовим слідством особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, однак за відсутності попередньої змови, і його винність доведена наведеними вище доказами, які досліджені судом.

Суд приходить до висновку, що у вказаній частині дії ОСОБА_6 за ст.122 ч.1 КК України такі необхідно перекваліфікувати на ст.125 ч.1 КК України, а саме злочин, який є менш тяжким і в цілому не погіршує становище обвинуваченого та не порушує право останнього на захист.

В частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.186 ч.1 КК України, суд приходить до переконання про наявність складу злочину незважаючи на розбіжності в показаннях обвинуваченого, свідків та потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, органом обвинувачення не доведено обставин перебування потерпілого ОСОБА_7 у безпорадному стані, оскільки зі слів допитаних свідків такий був при свідомості, а тому таку обтяжуючу обставину слід виключити з обвинувачення, яка не зазначена як обтяжуюча покарання в обвинувальному акті, що в цілому не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_6 .

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, а саме умисного спричинення потерпілому ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, і його дії слід кваліфікувати за ст.125 ч.1 КК України, та відкритого викрадення чужого майна (грабіж), і його дії слід кваліфікувати за ст.186 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом"якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та вибачення перед потерпілим, активне сприяння розкриттю злочину.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем народження, реєстрації та проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, приходить до переконання обрати покарання в межах санції ст.125 ч.1 КК України у виді громадських робіт, а в межах санкції ст.186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.ст.70, 72 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, і вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, шляхом застосування санкції ст.75 КК України про звільнення від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в його користь заподіяну майнову шкоду в розмірі 2425,00 грн., яку він поніс у зв"язку з втратою 300,00 грн. та необхідністю придбання ліків на суму 2125,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн., то суд приходить до наступного висновку.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди обвинуваченим ОСОБА_6 , яка ним визнається в повному обсязі, то таку слід стягнути в розмірі 2425,00 грн.

Заподіяну моральну шкоду, яка полягала у негативних змінах в житті потерпілого ОСОБА_7 , його щоденних думках і спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення, настороги, тривоги, переживання та фізичних незручностей, порушення сну, приниження гідності, фізичного болю та емоційного стресу, побоювання щодо майбутнього стану здоров"я, то суд приходить до переконання про часткове задоволення такої, а саме в розмірі 5000,00 грн., що в цілому відповідає заподіянню такої та можливості сплатити обвинуваченим ОСОБА_6 .

Речові докази, а саме гаманець, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську картку "Приватбанку" та банківську картку "Альфа Банку", слід вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 ; СД-диск, слід зберігати при матеріалах справи.

Процесуальні витрати по справі відсутні, а запобіжний захід у виді домашнього арешту втратив свою чинність, оскільки закінчився 01.02.2016 р. і в подальшому судом за клопотанням органу обвинувачення обраний не був.

З врахуванням викладеного вище, судом повно та всебічно досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, які з власної ініціативи суду здобувати заборонено вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, які у відповідності до вимог ст.72 КК України становлять 10 (десять) днів позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України остаточну міру покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 1 (один) рік позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування обраного покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, праці та навчання, періодично з"являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну майнову шкоду в розмірі 2425,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

Речові докази, а саме гаманець, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську картку "Приватбанку" та банківську картку "Альфа Банку", - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 ; СД-диск - зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1