Справа №498/331/16-к
Провадження №1-кп/498/43/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000254 від 29 червня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великокомарівка, Великомихайлівського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел на викрадення чужого майна, а саме одного вулика, який належить ОСОБА_5 під час розмови з ОСОБА_6 , ввів останнього в оману, запевнивши в тому, що ОСОБА_5 продав йому один вулик, попросив ОСОБА_6 допомогти йому забрати один вулик. Після чого, ОСОБА_4 умисно разом з ОСОБА_6 , який сприйняв брехню за реальність 14.06.2015 року біля 22.00 годин прибули на територію нежилого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , умисно, де знаходились вулики з бджолами , які належать ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку одного вулика вартістю 950 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 950 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені даного злочину визнав повністю та підтвердив фактичні обставини по справі.

Суду пояснив, що дійсно маючи умисел на викрадення чужого майна, а саме одного вулика, який належить ОСОБА_5 під час розмови з ОСОБА_6 , ввів останнього в оману , запевнивши в тому, що ОСОБА_5 продав йому один вулик, попросив ОСОБА_6 допомогти й ому забрати один вулик. Після чого, ОСОБА_4 умисно разом з ОСОБА_6 , який сприйняв брехню за реальність 14.06.2015 року біля 22.00 годин прибули на територію нежилого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , умисно, де знаходились вулики з бджолами , які належать ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку одного вулика вартістю 950 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того додатково пояснив, що він дійсно вкрав 1 вулик, але вулик був пустий. Погрузив його на машину та відвіз його на хутір Олег Великомихайлівського району, Одеської області. ОСОБА_6 тільки допоміг погрузити вулик на автомобіль. Ця пасика, де був цей вулик була пуста, закинута. ОСОБА_5 там ніколи не було, його там ніхто не бачив, ніхто за вуликами не дивиться. У нього на хуторі були два вулики, один з яких він вкрав у ОСОБА_5 , а другий купив у ОСОБА_7 ..

Вину свою визнає в повному обсязі, бажає сплатити потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в повному обсязі за один вулик 950 грн. Розкаюється в скоєному. Позовні вимоги ОСОБА_5 на загальну суму 112500 грн не визнає.

Крім часткового визнання вини ОСОБА_4 його вина підтверджується частково поясненнями в суді потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив наступне.

Територія на якій знаходились вулики йому не належить, він домовився усно про її оренду. У нього були вулики в кількості 59 вуликів, з них вкрали 15 вуликів в червні 2015 року.. За вуликами дивився за його проханням ОСОБА_8 . Про крадіжку повідомив йому ОСОБА_8 , він попросив ОСОБА_8 про крадіжку нікому не казати. Просить визнати винним ОСОБА_4 та стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 112500 грн.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає по-сусідству з ОСОБА_4 . ОСОБА_4 попросив його допомогти погрузити 1 вулик на його автомобіль. Він сказав, що вулик він купив у ОСОБА_5 . Вони вулик відвезли на хутір ОСОБА_10 . Він повірив, що ОСОБА_11 дійсно купив цей вулик. В ньому бджіл не було, він був пустий.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він являється головою сільської ради. Рада веде по- господарський облік бджіл та вуликів у людей, які займаються бджоловодством 1 раз на рік. Дійсно у ОСОБА_5 була пасика, але у 2005 році. Бджолосімьї та пасіка на період 2015 року у ОСОБА_5 не зареєстровані.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що йому нічого не відомо по справі. В травні 2015 року він пропонував ОСОБА_4 купити 1 вулик з бджолами за 1000 грн. 12-15 травня 2015 травня він дійсно продав ОСОБА_4 1 вулик з бджолами. Більше пояснити нічого не може.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_14 її зять, а ОСОБА_4 племінник. На весні 2015 року вона переїхала на хутір ОСОБА_10 . Бачила у ОСОБА_4 два великих вулики. Де він їх взяв вона не знає.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що бачив на хуторі ОСОБА_10 у ОСОБА_4 два вулики на початку травня 2015 року, які йому належать. В травні в ночі він бачив як ОСОБА_4 привіз 1 вулик, після того, як у нього були два вулики. Вулики були великі та квадратні.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що пасіка ОСОБА_5 знаходить біля нього. Вранці час та дату він не пом`ятає в травні 2015 року він побачив, що вулики були закриті, та не було 15 вуликів. Він зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що була скоєна крадіжка. Вулики були на тралі на території яка належить ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 йому відомо, що це його вулики. Коли була скоєна крадіжка він не знає.

Суд приймає до уваги інші докази вини ОСОБА_4 .

Суд приймає до уваги, як клопотання ОСОБА_5 довідку Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Великомихайлівського района Одеської області про те, що у потерпілого ОСОБА_5 дійсно була бджоло пасіка в кількості 21 бджоласім`я, але в серпні 2004 року. Що стосується реєстрації у 2015 році, то така інформація відсутня. Зареєстрованих вуликів та бджоло сімей він не мав.

Сул критично відносить до пояснень ОСОБА_5 в частині крадіжки 15 вуликів ОСОБА_4 у нього та позовних вимог, (суму збитків) у розмірі 112500 грн.,яку він не обґрунтував документально та не довів до суду. ОСОБА_5 цивільний позов на досудовому слідстві не заявляв.

Суд кваліфікує дії підсудного за ст..185 ч.1 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно зі ст. 65 КК України враховує те, що злочин, вчинений ним за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, не працює, суд також враховує обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючими, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, про що свідчить повне визнання своєї вини та готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, бажання стати на шлях виправлення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
Цивільний позов на стадії досудового слідства не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Передати ОСОБА_5 один вулик вартістю 950 грн..

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Суддя ОСОБА_1