Провадження № 1-кп/369/9/16
УХВАЛА
Іменем України
25.10.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

встановив:
29.04.2015 року з прокуратури Київської області на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стеблі Ковельського району Київської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого Білогородським сільським головою Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та відповідно до автоматичного розподілу був переданий в провадження колегії суддів у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_13 .

Ухвалою суду від 09.07.2015 року у вказаному кримінальному провадженні боло призначено судовий розгляд.

04.12.2015 року з прокуратури Київської області на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000892 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стеблі Ковельського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, який згідно автоматичного розподілу був переданий в провадження судді ОСОБА_14 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2015 року, винесеною під головуванням судді ОСОБА_14 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000892 відносно ОСОБА_10 було передано складу суду, який здійснює судовий розгляд кримінального провадження № 0000447 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 190 КК України для вирішення питання про їх об`єднання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2015 року кримінальне провадження № 0000892 за обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, було призначено до судового розгляду. Також вказаною ухвалою кримінальне провадження 0000892 за обвинувачення ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (справа № 369/11052/15-к, провадження № 1-кп/369/524/15) було об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000447 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 190 КК України (справа № 369/4545/15-к, провадження № 1-кп/369/270/15) з присвоєнням єдиного номеру провадження у суді справа № 369/4545/15-к (провадження № 1-кп/369/270/15).

Також в судовому засіданні 04.12.2015 року у кримінальній справі прокурором було оголошено короткий виклад обвинувального акту та судом було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження: дослідити документи кримінального провадження, допитати свідків, допитати обвинувачених.

В подальшому, починаючи з 25.12.2015 року до 27.07.2016 року, судові засідання у кримінальному провадженні неодноразово відкладались у зв`язку з неявкою прокурорів та ненаданням прокурором документів для дослідження.

11.10.2016 року у кримінальному провадженні у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_13 було внесено зміни до складу колегії, суддю ОСОБА_13 було замінено на суддю ОСОБА_3 . Суддя ОСОБА_3 ознайомився з ходом судового провадження, погодився з прийнятими рішеннями і вважав недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді. При цьому, прокурор, захисники та обвинувачені вважали доцільним розпочати судовий розгляд з початку з огляду на складність кримінального провадження. У зв`язку з чим ухвалою суду від 12.10.2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні 25.10.2016 року прокурор просила призначити судовий розгляд кримінального провадження, а також застосувати до обвинувачених запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висловили думку, яку оформили письмово, та вважали, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 необхідно повернути прокурору у зв`язку з тим, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті та формулювання обвинувачення суперечать його правовій кваліфікації, оскільки дії ОСОБА_10 та інших кваліфіковано як закінчений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, хоча, згідно обвинувального акту, ОСОБА_11 був затриманий відразу після передачі йому ОСОБА_15 грошових коштів в розмірі 55000 доларів США, що свідчить про відсутність у ОСОБА_11 можливості розпорядитися отриманими грошима, тому дії осіб, які протиправно заволоділи майном, та не мали реальної можливості ними розпорядитися, слід кваліфікувати, в залежності від обставин справи, як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Крім того, звернули увагу, що попередня змова ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення з обвинувального акту не вбачається, хоча декларативно зазначена в ньому, та наголосили на тому, що обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000447 та № 0000892 містять в собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим та прокурором під час досудового розслідування, проте не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки роль ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до пред`явлених йому обвинувачень, конкретно не зазначена, не визначено, чи брав він участь безпосередньо у виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення чи виступав в ролі пособника. Вважали, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, фактично унеможливлює реалізацію ОСОБА_10 захисту своїх прав. Крім того, звернули увагу на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України, а також на невідповідність в анкетних даних ОСОБА_10 неправильності зазначення його місця народження та освіти. Захисник ОСОБА_7 , серед іншого, звернув увагу, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про всі прийняті під час досудового розслідування рішення, а також просив, у випадку повернення обвинувального акту прокурору, зобов`язати сторону обвинувачення провести одночасні допити ОСОБА_10 з підозрюваними та свідками, в показаннях яких є розбіжності з показаннями його підзахисного. Також захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 категорично заперечили клопотанню прокурора про застосування до їхньої підзахисного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з огляду на недоведеність ризиків, які б давали суду можливість вирішувати питання про застосування запобіжного заходу, а також у зв`язку з недотриманням прокурором процедури звернення з таким клопотанням.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримав та вважав, що обвинувальний акт щодо його підзахисного підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання за безпідставність.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображені в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, в розділ ІІ реєстру «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» вказані повідомлення, доручення, вказівки та клопотання, які не відносяться до процесуальних документів, така процесуальна дія, як повідомлення ОСОБА_12 про підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча за своєю сутністю повідомлення про підозру є процесуальною дією, обвинувальний акт не містить анкетних даних потерпілого, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім того зазначив, що обвинувальний акт складений з порушенням Типової інструкції з діловодства, також звернув увагу на невідповідність місця складення обвинувального акту робочому місцю прокурора. У клопотанні прокурора про застосування до його підзахисного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання просив відмовити за недоведеністю необхідності обмежень, які просила прокурор встановити ОСОБА_12 , та порушенням процедури звернення до суду з такого роду клопотанням.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 доводи своїх захисників підтримали.

За таких обставин колегія суддів, вислухавши учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальні акти та долучені до них реєстри матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, обвинувальний акт має містити анкетні дані кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України), анкетні дані кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення гідно (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

При цьому, за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненні злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 від 04.12.2013 року та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000892 від 03.09.2013 року не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, оскільки вони містять в собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим чи прокурором під час досудового розслідування та правову кваліфікацію дій обвинувачених, проте не містять конкретного, належно сформульованого обвинувачення.

В обвинувальному акті кримінального провадження № 0000447 дії ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 кваліфіковано як закінчений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, хоча, згідно зазначених фактичних обставини ОСОБА_11 був затриманий відразу після передачі йому 55000 доларів США, а тому не мав можливості розпорядитися отриманими грошима, тому, в даному випадку дії осіб в цій частині повинні кваліфікуватися за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_10 в обвинувальному акті кримінального провадження № 0000447 та в обвинувальному акті кримінального провадження № 0000892 в частині зазначення його місця народження різняться. Також допущена помилка в зазначенні місця реєстрації обвинуваченого ОСОБА_12 .

Всупереч п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 не містить анкетних даних потерпілого.

Реєстри матеріалів досудового розслідування, які додані до обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0000447 та № 0000892 не відповідають вимогам ст. 109 КПК України, оскільки дані розділу ІІ реєстрів про прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення внесені позиції, які є повідомленнями, дорученнями, вказівками, клопотаннями, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України.

Таким чином, відсутність сформульованого обвинувачення порушує право обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , передбачене п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення вони обвинувачують.

Неправильна кваліфікація дій обвинувачених та допущені порушення при складенні реєстрів матеріалів досудових розслідувань свідчать про невідповідність обвинувальних актів та реєстрів досудових розслідувань ст. 291 КПК України.

Отже, відсутність сформульованого обвинувачення, неправильна кваліфікація дій обвинувачених та допущені порушення при складенні реєстрів матеріалів досудових розслідувань є перешкодою для призначення судового розгляду кримінального провадження, свідчать про невідповідність обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0000447 та № 0000892 вимогам ст. 291 КПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку, що вказані обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору Київської області для усунення недоліків.

Разом з тим, суд не знаходить підстав зобов`язати сторону обвинувачення при поверненні обвинувального акту провести одночасні допити ОСОБА_10 з підозрюваними та свідками, в показаннях яких є розбіжності з показаннями його підзахисного, оскільки обставини, які захисник в такий спосіб має намір з`ясувати, підлягають дослідженню в ході судового провадження шляхом безпосереднього допиту осіб, як то передбачено ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, судова колегія приходить до висновку про безпідставність клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки вказане клопотання подане прокурором з порушенням ч. 2 ст. 184 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 2 ст. 314, ч. 3 ст. 315, ст. ст. 371, 372, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
Обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000447 від 04.12.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та № 0000892 від 03.09.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, повернути прокурору Київської області для усунення недоліків.
У клопотанні прокурора ОСОБА_5 про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3