В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.03.2016 Справа №607/17639/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002902 від 12 жовтня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернополя, одруженого, з середньо спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого: 06.11.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

У ОСОБА_3 , який таємно проник на охоронювану територію ВП «Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці», що по вул. Татарська, 26 у м. Тернополі, виник чинний намір на вчинення крадіжки поєднаної із проникненням.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням на охоронювану територію, ОСОБА_7 12.10.2015 року близько 12.30 год. проник на охоронювану територію ВП Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці», що по вул. Татарська, 26 у м. Тернополі, при цьому цілеспрямовано направився до моторного дизель поїзда ДР1А №239-3, який знаходився на тракційних коліях. Підійшовши до нього, скористався тим, що вхідні автоматичні двері відчинені, пройшов у приміщення вагону дизель поїзду та за допомогою викрутки пошкодив замок вхідних дверей моторного приміщення дизель поїзда ДР1А №239-3, таким чином потрапивши у вказане приміщення.

Перебуваючи в цьому моторному приміщенні дизель поїзда, ОСОБА_7 ,

переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені

сторонніми особами, за допомогою викруток та гайкових ключів, які

попередньо приготував для вчинення крадіжки, розкрутив старт генератор

«4ПСГУ» та вийняв із нього три полюси, вартістю 1610,56 грн., що належать

ВП «Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці». В подальшому один

полюс помістив у свою сумку, а два інші поклав поруч у приміщені тамбура

дизель поїзда.

Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 злочин не завершив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівником ВП « Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці» ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 заявив, що вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає в повному обсязі.

Суду пояснив про те, що 12.10.2015 року близько 12.30 год. він проник на охоронювану територію ВП Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці», що по вул. Татарська, 26 у м. Тернополі, направився до моторного дизель поїзда, який знаходився на коліях, пройшов у приміщення вагону дизель поїзду та за допомогою викрутки пошкодив замок вхідних дверей моторного приміщення дизель поїзда, за допомогою викруток та гайкових ключів, які

попередньо приготував, розкрутив старт генератор

та вийняв із нього три полюси, один полюс помістив у свою сумку, а два інші поклав поруч у приміщені тамбура дизель поїзда. Однак, з місця вчинення злочину не втік, оскільки був виявлений та затриманий працівником ВП « Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці» .

У скоєному щиро розкаюється, завдану шкоду відшкодовано.

Представник потерпілого ОСОБА_5 суду надала наступні показання. 12.10.2015 року ОСОБА_7 вчинив крадіжку трьох полюсів старт генератора, однак був затриманий працівником ВП « Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці». Жодних претензій у обвинуваченого в потерпілого не має. Вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можлива без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, вчинену повторно, поєднану із проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання до яких суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, відсутність обставин що обтяжують покарання, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме те, що він визнав щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивні характеристики, наявність ряду важких захворювань в обвинуваченого (довідка ТМКЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 01.1.-04/70 від 25.01.2016 року), а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, оскільки виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, його слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який не сплачено.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 після постановлення вказаного вироку та до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, за який притягується до відповідальності, на підставі ч.1 ст. 71 КК України йому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши до покарання за даним вироком невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2015 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850 грн., які виконувати самостійно.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2015 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з обов`язками передбаченими п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України за даним вироком та 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2015 року, які виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

- три плюса старт генератора «4ПСГУ» дизель поїзда серії ДР1А №329-3 які здані у камеру зберігання речових доказів слідчого відділу ТМВ УМВСУ в Тернопільській області - повернути представнику потерпілого ВП «Моторвагонне депо Тернопіль Львівської залізниці» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» .

- чорну чоловічу сумку, три гайкові ключі, одну викрутку та пару чорних рукавиць, які здані у камеру зберігання речових доказів слідчого відділу ТМВ УМВСУ в Тернопільській області повернути ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1