Справа № 1-47/11 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11/783/38/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України за апеляцією прокурора на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2015 року ОСОБА_9 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він в період часу з вечора 28 до 29 червня 2010 року в приміщенні власного будинку в АДРЕСА_1 умисно побив свою матір ОСОБА_12 , внаслідок чого заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, яка призвела до тромбозу мезентеріальних судин, що призвело до геморагічної гангрени тонкого та товстого кишківника та прогресуючої поліорганної недостатності, внаслідок чого померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в реанімаційному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні.

На вирок суду прокурор ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ні висновком комісійної судово-медичної експертизи № 120/11 від 29.12.2011 року, ні показаннями експерта ЛОБСМЕ ОСОБА_13 , на які суд покликається як на доказ невинуватості ОСОБА_9 , категорично не встановлено відсутність причинно наслідкового зв`язку між тілесними ушкодженнями, які були виявлені на тілі ОСОБА_12 , та її смертю. Твердження суду про те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 120/11 від 29.12.2011 та висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи № 282/12 від 05.12.2014 спростовують висновок експерта № 638/2010 від 10.11.2010 є хибним. З метою усунення розбіжностей та неточностей у висновках експертиз прокурор в ході судового розгляду звертався з клопотанням про повернення справи на додаткове розслідування, але постановою суду від 15 липня 2015 року в задоволення клопотання прокурора відмовлено; прокурором в ході судового розгляду заявлено клопотання про проведення повторної комісійної судово медичної експертизи, проте судом це клопотання відхилено. Судом всупереч ст. 323 КПК України 1960 року не дано жодної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , й не обґрунтовано які саме докази суд приймає, а які відкидає і чому. Незважаючи на наявність у померлої ОСОБА_12 тілесних ушкоджень на обличчі та на інших частинах тіла, які не спростовані жодним із висновків експертиз та підтверджуються показаннями потерпілих і свідків, що свідчить про факт їх заподіяння обвинуваченим ОСОБА_9 , заходи до вирішення питання щодо перекваліфікації вказаного діяння судом не вживалися.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 зазначає, що з апеляцією прокурора не погоджується, вважає її безпідставною, а вирок законним та обґрунтованим. Прокурором не доведено поза усяким сумнівом винуватість ОСОБА_9 у вчинення інкримінованого йому злочину, як і не доведено подію злочину взагалі. Протокол огляду місця події, фототаблиці до нього, висновок експерта № 638/2010 від 10.11.2010 не свідчать про причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому злочину. Висновки цієї експертизи спростовуються висновками проведених у подальшому під час судового слідства комісійних судово-медичних експертиз. Що стосується покликання прокурора на показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , то до їх оцінки слід підійти критично, оскільки показання потерпілих є показаннями з чужих слів, достовірність яких не перевірено і не можливо перевірити. ОСОБА_12 склала заповіт на ОСОБА_9 , що не узгоджується із показаннями потерпілих та свідків про наявність між ними (покійною та виправданим) неприязних відносин. Під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_22 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_9 про усунення його від права на спадкування в зв`язку з вчиненням ним насильницьких дій щодо матері ОСОБА_12 , що ставились йому у вину у кримінальній справі, й такий був залишений без розгляду 12.06.2012. Висновками комісійної та повторної комісійної судово-медичної експертиз стверджується неможливість встановлення, чи пов`язана смерть ОСОБА_12 із травмою живота, що не спростовується показаннями потерпілих та свідків. Доводи прокурора про невжиття судом заходів для перекваліфікації дій ОСОБА_9 не узгоджуються з вимогами кримінального і кримінального процесуального закону. Дотримавшись конституційних засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, розтлумачивши усі сумніви на користь обвинуваченого, суд першої інстанції постановив законний та обґрунтований вирок з дотриманням норм кримінального і кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді; прокурора ОСОБА_23 та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтримку апеляції; прокурора ОСОБА_6 , яка просить апеляцію прокурора ОСОБА_23 задоволити частково, вирок скасувати зв`язку з істотною неповнотою досудового розслідування, яка не може бути усунута в судовому засіданні, а справу повернути на додаткове розслідування; виправданого ОСОБА_9 , його захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо законності судового рішення; обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора слід задоволити частково.

Постановлений судом першої інстанції вирок підлягає скасуванню, а справа поверненню на додаткове розслідування з таких підстав.

Відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.4 ст. 327, ст. 334 КПК України 1960 року виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

У разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку наводяться підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Між тим зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Постановляючи виправдувальний вирок, суд навів у вироку одночасно дві самостійні підстави для виправдання - недоведеність участі підсудного у вчиненні злочину та відсутність в його діях складу злочину, що є суперечливим і не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Суд у вироку лише виклав докази обвинувачення, однак не дав їм жодної оцінки і не навів мотивів, з яких відкинув ці докази.

Зокрема, у вироку викладені такі докази обвинувачення

показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про те, що 29 червня 2010 року, приїхавши до своєї матері ОСОБА_12 , вони побачили, що остання була сильно побита, на обличчі синяки, очі запухли. На запитання, що сталось, мати відповіла, що її побив син ОСОБА_24 ;

показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 про те, що 29 червня 2010 року вони бачили, що ОСОБА_12 була сильно побита, обличчя все в синцях, одного ока не було видно через те, що воно запухло;

протоколи очних ставок між потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_9 , з другого боку;

висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи №282/12 від 08.09.-05.12.2014, у якому зазначено, що за даними акта № 178/2010 від 02.07.-10.08.2010 при судово-медичному розтині трупа були виявлені та описані такі зовнішні ушкодження: крововиливи в ділянці чола справа з переходом в навколо орбітальну ділянку і праву щоку, в навколо орбітальній ділянці зліва, по передній поверхні черевної стінки на рівні верхнього краю тазу, в поперековій ділянці, на лівому коліні. Синці параорбітальних ділянок могли утворитись внаслідок дії тупого (их) предмету (ів). Ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці лівого колінного суглобу могло утворитись внаслідок падіння, в свою чергу, характер та локалізація всіх інших ушкоджень виключає можливість виникнення їх в результаті падіння. Зазвичай, "фіолетово-синюшний" колір крововиливів вказує на те, що дані ушкодження могли утворитись приблизно за 3 доби до настання смерті потерпілої (т.3 а.с.189).

Однак суд у вироку не дав оцінки доказам обвинувачення і не навів мотивів, з яких відкинув ці докази.

При апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність і неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 367, п.4 ч.1 ст. 374 КПК України 1960 року є підставою для скасування вироку та повернення справи на додаткове розслідування.

Істотна неповнота досудового слідства залишилася поза увагою суду першої інстанції, який в свою чергу допустив однобічність і неповноту судового слідства, що призвело до передчасного висновку про невинуватість підсудного.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року №2 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, органом досудового розслідування всупереч вимогам ст. 22 КПК України 1960 року не були всебічно, повно та об`єктивно встановлені та досліджені усі фактичні обставини події, зважаючи на показання потерпілих, свідків та наявність зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , що є істотним для повного розкриття злочину, якщо таке мало місце.

Органом досудового розслідування не було вжито заходів на відшукання медичних документів ОСОБА_12 , що є необхідним для повноти інформації з метою встановлення причини смерті ОСОБА_12 .

Колегія суддів звертає увагу, що в ході судового розгляду прокурором заявлялись клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, а також неодноразові клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи для встановлення характеру та локалізації всіх ушкоджень, які були заподіяні ОСОБА_12 , ступеню їх тяжкості, механізму утворення, кількості та послідовності їх заподіяння, наявності у ОСОБА_12 захворювань та їх впливу на настання смерті, причини смерті та інше.

Оскільки при проведенні досудового слідства не були вжиті усі необхідні заходи для встановлення обставин справи, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, і ця неповнота і неправильність не можуть бути усунені в судовому засіданні, вирок суду слід скасувати, а справу повернути прокурору на додаткове розслідування для вжиття всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

В ході додаткового розслідування органові досудового слідства необхідно шляхом проведення необхідних слідчих дій усунути допущену неповноту, забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора задоволити частково.
Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати, а справу про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України повернути прокуророві Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області на додаткове розслідування.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4