АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/456/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 639/381/16-к Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
заявника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на постанову прокурора від 24.03.2016 року у кримінальному провадженні № 0000004, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 від 28.03.2016 року на постанову прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 від 24.03.2016 року за вимогами щодо зобов`язання слідчого та прокурора здійснити повідомлення про підозру посадовим особам ПАТ «Вестора-Харків» у кримінальному провадженні № 0000004 та виділення матеріалів провадження. Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя посилався на те, що оскаржувана ОСОБА_7 постанова прокурора не відноситься до процесуальних рішень, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідувань згідно вимог ст. 303 КПК України, а також інші вимоги за скаргою ОСОБА_7 не узгоджуються з вичерпним переліком рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України. З таким рішенням слідчого судді не погодився ОСОБА_7 , та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року скасувати, зобов`язати суд першої інстанції виконати вимоги ст. ст. 303 309 КПК України, а саме розглянути його скаргу щодо скасування постанови прокурора ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо виконання вимог ст. 276 КПК України, а також зобов`язати слідчого вирішити питання щодо роз`єднання вказаного кримінального провадження. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає про невірне трактування слідчим суддею кримінального процесуального закону щодо відсутності визначеного строку повідомлення про підозру, оскільки це тягне за собою зловживання посадовими особами щодо несвоєчасного повідомлення про підозру особі, яка скоїла злочин при наявності доказів. Просить апеляційний суд врахувати ухвалу слідчого судді від 18.03.2016 року, відповідно до якої було встановлено, що кримінальне провадження № 0000004 об`єднано з порушенням вимог ст. 217 КПК України. Вважає, що судом першої інстанції порушено Конституційну норму щодо захисту ОСОБА_7 своїх прав. Заслухавши суддю доповідача, пояснення заявника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перлік рішень, дій та бездіяльності прокурора та слідчого, які можуть бути оскарженні до слідчого судді на стадії досудового розслідування, а пунктом 1 частини 1 цієї статті передбачена можливість між іншим оскарження під час досудового розслідування бездіяльності слідчого та прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Зі змісту скарги ОСОБА_7 від 28.03.2016 року вбачається, що заявником оскаржується постанова прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 від 24.03.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 від 21.03.2016 року у кримінальному провадженні № 0000004 щодо повідомлення про підозру посадовим особам ПАТ «Вестор-Харків» у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ст. 356 КК України. Главою 22 КПК України регулюється порядок повідомлення особі про підозру. Відповідно до положень вказаної глави повідомлення про підозру здійснюється лише у чітко визначених випадках. Строк здійснення повідомлення про підозру чинними нормами кримінального процесуального закону не встановлено, а тому неповідомлення про підозру у кримінальному провадженні не може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, про що вірно зазначено слідчим суддею. У зв`язку з тим, що повідомлення про підозру здійснюється слідчим чи прокурором у лише випадках, визначених ст. 276 КПК України, а слідчий суддя не має повноважень зобов`язати орган досудового розслідування та прокурора здійснити таку процесуальну дію, оскільки це суперечить положенням ст. ст. 22, 26 КПК України, і встановлення наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень належить до їх виключної компетенції. Колегія суддів вважає хибним посилання апелянта на положення ст. 220 КПК України у скарзі до слідчого судді при обґрунтуванні своїх вимог, оскільки за правилами цієї правової норми розглядаються клопотання щодо проведення слідчих дій, визначення яким дано у ст. 223 КПК України, а повідомлення про підозру є процесуальним рішенням. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 звертає увагу на нібито неправомірне об`єднання кримінальних проваджень в одне за № 0000004, про що зазначено в ухвалі слідчого судді від 18.03.2016 року, на яку посилається апелянт. Але згідно вимог ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів кримінального провадження приймається прокурором і воно не може бути оскаржено. Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказані вимоги ОСОБА_7 не узгоджуються з положеннями ст. 303 КПК України та не можуть бути прийняті до розгляду, у зв`язку з чим обґрунтовано на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 . З приводу доводів апелянта про порушення слідчим суддею Конституційної норми щодо захисту ОСОБА_7 своїх прав, апеляційний суд відмічає, що останнім не конкретизовано таке твердження, та вважає, що рішення, яке оскаржено апелянтом відповідає вимогам кримінального процесуального закону, і не вбачає доказів таких посилань з боку ОСОБА_7 . Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року за доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на постанову прокурора від 24.03.2016 року у кримінальному провадженні № 0000004 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: