Провадження № 1-кс/761/7247/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 про арешт майна, що необхідно в межах кримінального провадження № 0003881від 25.03.16 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано наступним. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 15.03.2016 року гр. ОСОБА_5 , використовуючи підробний документ - договір купівлі-продажу, незаконно заволодів квартирою АДРЕСА_1 , яка, згідно заповіту, має стати власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що 15.01.2016 року його рідна тітка по лінії матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала у кв. АДРЕСА_1 , покінчила життя самогубством. ОСОБА_8 була власником вказаної квартири. Іншого майна, наскільки йому відомо, не мала. Згідно заповіту ОСОБА_8 від 28.07.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , все належне їй майно заповідала йому та ОСОБА_7 .. Про смерть ОСОБА_8 він дізнався 18.03.2016 року від її знайомої з м. Москва, яка дізналась про цей факт від сусідки. В подальшому, 21.03.2016 року, його брат звернувся до слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві та, підтвердивши свій родинний зв`язок, отримав речі померлої, в тому числі оригінал вказаного заповіту. А також інформацію з передсмертної записки, що документи на право власності та ключі від квартири знаходяться у сусідки з кв. АДРЕСА_2 , проте остання заперечила цей факт. 21.03.2016 року, після отримання свідоцтва про смерть, вони з братом звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_10 з метою консультування щодо прийняття спадщини за заповітом. Під час консультації нотаріус перевірив надану ним інформацію щодо вказаної квартири та повідомив їм, що він не може прийняти спадщину, оскільки право власності вже зареєстровано за іншою особою. Після цього, за допомогою глобальної мережі «Інтернет», він отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої він дізнався, що право власності на вказану квартиру 15.03.2016 року зареєстровано державним реєстратором ОСОБА_11 за гр. ОСОБА_5 , на підставі, нібито, укладеного між ним та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу вказаної квартири від 17.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим номером 1857. ОСОБА_5 йому, іншим родичам та знайомим ОСОБА_8 не відомий. Наскільки йому відомо від самої ОСОБА_8 квартиру вона нікому не продавала, при укладенні заповіту і розумілось, що спадком буде вказана квартира, оскільки ніякого іншого майна у гр. ОСОБА_8 не було. У зв`язку з цим Вважає, що невідома особа, використовуючи підроблені документи, заволоділа майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , що мало стати його приватною власністю на законних підставах, завдавши йому збитку в особливо великих розмірах. У зв`язку з цим просить притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності та накласти арешт на вказану квартиру. Свідоцтва про право власності та будь-яких інших правовстановлюючих документів на вказану квартиру не має, оскільки їх місцезнаходження на даний час невідомо, після самогубства його тітки ОСОБА_8 вказані документи не було знайдено. Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 на запит слідчого договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , між гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_5 17 листопада 2009 року за реєстровим №1857 нею не посвідчувався. За цим реєстраційним номером та датою значиться інша нотаріальна дія, вчинена для інших осіб. На даний час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . Враховуючи та узагальнюючи вищевикладене, з метою запобігання випадку незаконного відчуження майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , а також захисту їхніх конституційних прав на житло, що передбачене ст. 47 Конституції України, до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порядку ч. 2 ст. 170 КПК України є необхідність накладсти арешт на нерухоме майно.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити.

Власник квартири в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 УПК України.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Так у провадженні СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003881від 25.03.16 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як пояснив слідчий в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 15.03.2016 року гр. ОСОБА_5 , використовуючи підробний документ - договір купівлі-продажу, незаконно заволодів квартирою АДРЕСА_1 , яка, згідно заповіту, має стати власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Як свідчать матеріали справи квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно.

Надані слідчим матеріалами, пояснення ініціатора клопотання свідчать про те, що наявні, в розумінні положень ст. 170 КПК України, підстави для накладення арешту на зазначений слідчим об`єкт нерухомості, зважаючи на обставини, які свідчать, що вищезазначена квартира є в тому числі і доказом злочину.
При цьому слідчий суддя вважає, що застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, інші обставини, що мають бути досліджені відповідно до приписів ст. 173 КПК України.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 309, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя