ун. № 759/4399/16-к пр. № 1-кп/759/361/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 ; розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт № 0001965, який надійшов з угодою про примирення з потерпілим ОСОБА_6 , стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,освіта базова середня, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості, непрацюючого;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 21.02.2016 приблизно о 16 год. 45 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Продовольчі товари», розташованого по вул. Підлісна, 1 в м. Києві, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , завдавши майнову шкоду на загальну суму 144 грн.

Так, ОСОБА_5 21.02.2016 приблизно о 16 год. 40 хв., знаходячись в торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по вул. Підлісна, 1 в м. Києві, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить приватному підприємцю ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, приблизно о 16 год. 45 хв. з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , а саме: коробку з печивом «Грильяжне» вагою 2 кг., вартістю 144 грн., та направився до виходу з магазину.

В цей час продавець магазину ОСОБА_8 , яка знаходилась за прилавком, побачивши ОСОБА_5 з викраденим майном, стала припиняти злочинні дії останнього. Тоді ОСОБА_5 , будучи викритим ОСОБА_8 , усвідомлюючи відкритий характер вчинених ним злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на утримання викраденого ним чужого майна та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, не реагуючи на вимоги ОСОБА_8 , втік з місця вчинення злочину, завдавши приватному підприємцю ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 144 грн.

21 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді громадських робіт на строк 240 годин, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статтями 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений, його захисник в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, який при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі пред`явленої підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна, а тому ці його дії кваліфікує ч. 1 ст. 186 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-179, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 21 березня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 березня 2016 року покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: