Провадження № 1-кс/761/9447/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання представника Компанії «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
Представник Компанії «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна товариства. Зазначає. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №761/32391/15-к (провадження №1-кс/761/15578/2015) було накладено арешт на групу нежитлових приміщень №1 загальною площею 908,9 кв.м. в будинку №91 по вул. Артема в м. Києві та групу приміщень №2 загальною площею 476,8 кв.м. в будинку №91 по вул. Артема в м. Києві. До теперішнього часу арешт на вказані нежитлові приміщення, що належать компанії Компанія «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» (надалі Заявник), не знято. Розгляд клопотання про накладення арешту відбувався без участі представника Заявника. Заявник по кримінальному провадженню № 0000275 від 27.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України не є підозрюваним, обвинуваченим, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Тобто, накладення арешту на групу нежитлових приміщень є необґрунтованим та незаконним, оскільки власник цього майна компанія «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД», не є юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Накладаючи арешт, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно підлягає арешту, оскільки має ознаки, визначені п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто могло бути використано як засоби вчинення злочину, а тому на нього може бути накладено арешт. Однак, в ухвалі жодним чином не зазначено, яким чином нежитлові приміщення були використані як засоби вчинення злочину. Більше того, нежитлові приміщення навіть теоретично не можуть бути використані як засоби вчинення злочину. Таким чином, слідчий суддя, суперечить сам собі, визнаючи арештоване майно спочатку як об`єкт злочинного посягання, а потім вказуючи, що воно є засобом вчинення злочину, що свідчить про необґрунтованість накладення арешту. Компанія «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» правомірно, на підставі відповідних договорів купівлі-продажу набула права власності на групу нежитлових приміщень №1 загальною площею 908,9 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 та групу приміщень АДРЕСА_2 . Договори купівлі - продажу від 02.10.2015 за реєстраційними №№ 1424, 1428 у встановленому порядку посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 . Власником вказаного вище нерухомого майна, до його відчуження, була ОСОБА_4 , яка набула їх на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених Президентом Товарної біржі «Народна» ОСОБА_5 10.10.2001 року. Право власності було зареєстроване КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" 17.10.2001 року, тобто до прийняття Київською міською радою рішення, на яке посилався прокурор у клопотанні про накладення арешту та суд у відповідній ухвалі. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання недійсними договорів від 02.10.2015 за реєстраційними №№ 1424, 1428 не приймалося, відсутні судові справи з таким предметом позову. Придбаваючи вказане нерухоме майно, Заявник не знав та не міг знати, що ОСОБА_4 не має права відчужувати вказані нежитлові приміщення. Заявник при набутті права власності на нежитлові приміщення вчинив усі дії, передбачені законом, для набуття такого права, а тому є належним власником та добросовісним набувачем нежитлових приміщень. Враховуючи встановлення фактів дійсності договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.2015 року та добросовісності набуття Заявником права власності на нежитлові приміщення, на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу як арешт майна.

В судовому засіданні представник Компанії «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» підтримав клопотання.

Слідчий у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся належним чином.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні останнього має бути відмовлено, виходячи наступного.

Як свідчать матеріали клопотання слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №761/32391/15-к (провадження №1-кс/761/15578/2015) було накладено арешт на групу нежитлових приміщень №1 загальною площею 908,9 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та групу приміщень АДРЕСА_2 .

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Представник заявника зазначає, що арешт застосовано незаконно, оскільки посадові особи по кримінальному провадженні не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Крім того відпала потребу у арешті майна компанії, яка є добросовісним набувачем.

Як вбачається з матеріалів клопотання підставою для задоволення клопотання про арешт майна стало наявність підстав вважати, що нежитлові приміщення відповідають критеріям визначеним положеннями ст.. 167 КПК України, оскільки є об`єктом злочинного посягання та винесено в порядку ст. 98 УПК України речовим доказом.
Не заперечувалось у судовому засіданні представником заявника та обставина, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000275 здійснюється за фактом незаконного заволодіння чужим майном, а саме нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 1386 кв. м.

Зважаючи на надані в ході розгляду клопотання пояснення, надані представником заявника матеріали, не спростовують встановлених слідчим суддею обставин під час розгляду клопотання про арешт майна, не свідчать про відсутність правових підстав для арешту майна в розумінні положень КПК України та не свідчать про зміну обставин, які б дали можливість вважати, що відпала потреба у арешті майна.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. 170,174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання представника Компанії «ГЛОБАЛ ДЕВЕЛОПМЕНТС ЛІМІТЕД» залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя