Дата документу Справа № 334/50/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1650/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/50/15-к
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_2

УХВАЛА
28 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України,
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернулась прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 /т.2 а.п. 229-231/, в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 року щодо ОСОБА_8 /т.2 а.п. 224-225/ скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції у тому ж самому складі суду зі стадії розгляду справи по суті, мотивуючи тим, що суд, вийшовши за межі питань, які підлягають вирішенню на стадії підготовчого судового засідання, повернув обвинувальний акт прокурору за відсутності на це правових підстав, оскільки будь-яких обмежень та правил викладення фактичних обставин для прокурора процесуальним законом не передбачено, а тому висновок суду про неконкретний виклад в обвинувальному акті фактичних обставин є необґрунтованим. Крім того, суд проігнорував положення ч.1 ст.338 КПК України, відповідно до яких прокурор має право змінити обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити, захисника з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Згідно із зазначеною ухвалою суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків.
Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначив, що обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, є неконкретним, оскільки:
- фактичні обставини вчинення замахів на крадіжку викладені без зазначення необхідних ознак - місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;
- при викладенні фактичних обставин вчинення замаху на крадіжку дії обвинуваченого ОСОБА_8 були описані як «намагався в магазині таємно викрасти майно», однак таке формулювання є неконкретним, оскільки не зазначено у якій спосіб відбувалося правопорушення, місце вчинення (торгівельний зал із відкритим доступом до товару, складське приміщення тощо), мотив вчинення злочину, форма вини;
- відповідно до ч.2 ст.263 КК України кримінальна відповідальність настає за носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Між тим в обвинувальному акті вказано, що « ОСОБА_8 на початку грудня 2014 року знайшов предмет з металевим лезом та рукояткою зовні схожий на ніж. Після вчинення замаху на крадіжку в супермаркеті, працівник міліції вилучив в нього предмет схожий на ніж, який він умисно носив по вулицях міста, без передбаченого законом дозволу».
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, не відповідає вимогам КПК України, а саме, викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень та сформульоване обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації кримінальних правопорушень та є неконкретним.
Також зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому, який тримається під вартою з 12.12.2014 року, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, із залишенням тримання обвинуваченого під вартою без змін, а саме, відповідно до ухвали суду від 01.09.2016 року, по 30 жовтня 2016 року включно ( т.2 а.п.207).
Під час апеляційного розгляду, як від апелянта, так і від сторони захисту, клопотань про зміну, скасування або продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, не надходило, у зв`язку з чим, не було предметом перевірки.
Згідно матеріалів, по цьому кримінальному провадженню обвинувальний акт був предметом оцінки при перевірці Апеляційним судом Запорізької області вироку суду першої інстанції від 29 лютого 2016 року, який ухвалою колегії суддів від 10 червня 2016 року був скасований з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, тобто зі стадії перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України.
Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зазначив про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України в частині викладення фактичних обставин, змісту обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого, які між собою не узгоджуються, а зміст обвинувачення не містить обов`язкових елементів складу злочину.
Суд першої інстанції при новому розгляді перевірив обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, дав йому оцінку, у тому числі з урахуванням висновків та рішення суду апеляційної інстанції згідно з вимогами ст.415 КПК України, і прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору, з чим погоджується і колегія суддів.
В апеляційній скарзі висновки суду не спростовані і не наведено підстав для скасування ухвали суду.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину ухвали, яка не узгоджується з видами рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, згідно норм якої суд може повертати прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків змінити і вважати, що обвинувальний акт по провадженню повернутий прокурору як такий, який не відповідає вимогами КПК України.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4