АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1015/16 Справа № 205/1322/13-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представник адвокат ОСОБА_11 ,

скаржника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року було задоволено клопотання слідчого відділу Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , погоджене з прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_14 , про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 19.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та накладений арешт на майно, що належить посадовій особі ОК «Вест Тарханкут» ОСОБА_12 , а саме на:
- Квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 ;
- Гараж АДРЕСА_2 ;
- Гараж АДРЕСА_2 ;
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що 30.11.2012 року до Ленінського РВ ДМУ ГУМС України надійшло звернення членів ОК «Вест Тарханкут» щодо неправомірних дій з боку посадових осіб вказаного кооперативу, які своїми злочинними діями нанесли членам кооперативу матеріальні збитки а саме: ОСОБА_8 241 660 гривень, ОСОБА_15 199 856 гривень, ОСОБА_16 190 390 гривень, а тому з метою забезпечення цивільного позову потерпілих, яким заподіяно значні матеріальні збитки, накладення арешту на вищезазначене майно є доцільним.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є, на її думку, необґрунтованим та незаконним, арешт був накладений з порушенням вимог процесуального закону. Така підстава накладення арешту, як забезпечення цивільного позову, не є правомірною та суперечить вимогам ст. 170 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться більше трьох років, до цього часу вона не є підозрюваною або обвинуваченою, а має статус свідка, оскільки відсутні будьякі, на її думку, докази її вини та завданих збитків.
Також вважає, що вона є добросовісним набувачем арештованого майна, яке було придбане ним до призначення на посаду голови кооперативу «Вест Тарханкут». Вказує, що при накладенні арешту на вищезазначене майно не було визначено його вартість та в самій ухвалі від 19.02.2013 року не вказаний строк дії самої ухвали, що також, на її думку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення скаржника ОСОБА_12 , яка підтримала апеляцію в повному обсязі і просила її задовольнити, її представника адвоката ОСОБА_11 , який підтримав вимоги апеляційної скарги скаржниці в повному обсязі, виступи потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_12 дії слідчого судді вважають правильними та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим та просив ухвалу про накладення арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши та перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржник ОСОБА_17 не була присутньою у суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого і лише 16.08.2016 року її представник отримав копію ухвали слідчого судді від 19 лютого 2013 року. Апеляційну скаргу вона подала 18.08.2016 року. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що строки оскарження судового рішення апелянтом не порушені. У відповідності до ст. 395 КПК України, - апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що 19 лютого 2013 року слідчий СВ Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000172 від 19.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У клопотанні слідчий вказав на те, що до Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України надійшло звернення членів обслуговуючого кооперативу «Вест Тарханкут», щодо неправомірних дій з боку посадових осіб вказаного кооперативу ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які своїми злочинними діями вчинили членам кооперативу значні матеріальні збитки, тому з метою забезпечення цивільного позову потерпілих, яким спричинено значні матеріальні збитки, слідчий вважав за необхідне накласти арешт на майно у даному кримінальному провадженні.

Тобто близько більше трьох років в провадженні слідчого перебувають матеріали провадження, але підозра у даному кримінальному провадженні нікому із посадових осіб не пред`являлась.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах дають підстави для висновку, що з метою забезпечення цивільного позову, накладання арешту на майно є необхідним.

З вказаним висновком колегія суддів не може погодитись, оскільки слідчий суддя не звернув увагу, що в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості стосовно конкретних посадових осіб підприємства кооперативу «Вест Тарханкут» до ЄРДР не внесено, попередньої кваліфікації діям конкретних посадових осіб не дано.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 214 КПК України, - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім цього колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Також арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На вказані вимоги Закону ні слідчий, ні слідчий суддя не звернув належної уваги. Також не звернуто уваги і на те, що відповідно до ст. 171 КПК України із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Перевіривши надані матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що як слідчим, так і слідчим суддею не були дотримані вказані вимоги ст. ст. 170, 171, 173, 214 КПК України при його внесенні та судовому розгляді.

При цьому колегія суддів зазначає, що у кримінальному провадженні, яке 30.11.2012 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, посадові особи кооперативу «Вест Тарханкут» не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Погоджуючи клопотання слідчого, прокурор не врахував те, що у ньому не міститься посилання на докази факту завдання шкоди і розміру шкоди посадовими особами кооперативу «Вест Тарханкут», що свідчить про не дотримання слідчим і прокурором вимог ст. 171 КПК України.

Що стосується ОСОБА_12 , то зокрема не з`ясовано в якості кого та коли вона приймала участь в діяльності кооперативу чи відноситься вона до посадових осіб кооперативу «Вест Тарханкут», та в чому саме полягає характер її неправомірних дій та не з`ясовано до яких наслідків призвели її дії.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне повернути прокурору матеріали для належного виконання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 409 - 410 КПК України, - неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

Отже, з наведеного вбачається, що ні слідчим, ні слідчим суддею не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про накладення арешту на майно.

У зв`язку з чим апеляційна скарга, ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню, оскільки слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не може бути визнане законним. Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно повернути для усунення допущених недоліків.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу слідчого, на необхідність належного забезпечення процесуальних прав потерпілих в провадженні, інтереси яких тривалий час ігноруються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_12 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року про накладення арешту на майно, - скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути прокурору для належного виконання вимог ст. 171 КПК України, - протягом 72 годин з дня отримання повного тексту ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: