Справа № 206/2871/16-к
1-кс/206/207/16
УХВАЛА
20 травня 2016 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого відділу ВП на ст. Нижньодніпровськ-Вузол ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, зі середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 23.12.2014р. Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» не відбутий строк скорочений на ?,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю слідчої ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
20 травня 2016р. слідча звернулася до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та маючи не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість, повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, 09.03.2016 року у невстановлений слідством час, проходячи поблизу вул. Бехтерева, 1 в м. Дніпропетровську, побачив відкритий каналізаційний колодязь, в якому знаходився телефонний кабель марки ТПП 200х2х0,5 та телефонний кабель марки ТПП 50х2х0,4, що належить ПАТ ДФ «Укртелеком», який визначив як предмет свого злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення вищевказаного телефонного кабелю.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна з метою подальшої реалізації за грошову винагороду, на наступний день, тобто 10 березня 2016 року о 03:00 годині ОСОБА_4 взяв за місцем свого мешкання рюкзак з інструментами та направився в сторону вул. Бехтерева, 1, м. Дніпропетровська, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже, усвідомлюючи таємний характер своїх умисних злочинних посягань, заліз до каналізаційного колодязя АТС-753/ВМ-11-653 та, підсвітивши ліхтариком, відрізав садовими ножицями, які були при ньому, фрагмент телефонного кабелю марки ТПП 50х2х0,4 загальною довжиною 52 метри, який змотав в дві бухти та залишив в даному колодязі, та невстановленим слідством знаряддям фрагмент телефонного кабелю марки ТПП 200х2х0,5 загальною довжиною 9 метрів, який витягнув та відніс до посадки. Після чого, ОСОБА_4 направився за адресою свого мешкання. В той же день, тобто 10.03.2016 року близько 08:45 год. ОСОБА_4 , маючи при собі рюкзак з інструментами, повернувся до посадки, де раніше сховав фрагмент телефонного кабелю марки ТПП 200х2х0,5 та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже, усвідомлюючи таємний характер своїх умисних злочинних посягань, почав змотувати вищевказаний кабель, де в цей час був помічений та зупинений свідком вказаного кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на корисливий злочин, оскільки не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_4 викрав чуже майно, що належить ПАТ ДФ «Укртелеком», а саме телефонний кабель марки ТПП 200х2х0,5 довжиною
9 метрів, вартість якого, згідно висновку експерта № 6/34-789 від 25.03.2016 року становить 1 793,52 грн. та телефонний кабель марки ТПП 200х2х0,5 довжиною 52 метри, вартість якого, згідно висновку експерта № 6/34-789 від 25.03.2016 року становить 2 481,96 грн., спричинивши ПАТ ДФ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 4 275, 48 грн.
Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчий кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, що належить ПАТ ДФ «Укртелеком».
14.03.2016 року даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000003 правова кваліфікація ч.2 ст. 185 КК України.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та прохала його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що ОСОБА_4 на виклик, який було вручено на наступний день не з`явився, про причину неявки не повідомив, три тижні не приходив, поки його не знайшли.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що дійсно на виклик не з`явився, бо підробляв. Мешкає на дачі. Буде з`являтися до слідчого і суду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, ніде не працює, не має постійного місця проживання, будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та маючи не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість, повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення. На виклик слідчого не з`явився, був у м. Запоріжжі. За три тижні не повідомив причину неявки. При цьому підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи у вигляді позбавлення волі строком до трьох років.
Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Частиною п`ятою ст. 115 КПК України визначено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.
Слідчий викликав 24.04.2016 року ОСОБА_4 на 25.04.2016 року з метою повідомлення про підозру, але для такої процесуальної дії КПК строк не встановлено, тому повістка повинна бути вручена за три дні до .
Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 138 КПК України, поважною причиною неприбуття особи на виклик є несвоєчасне одержання повістки про виклик.
Отже, згідно наведених норм КПК України, слід вважати, що ОСОБА_4 не з`являвся до слідчого з поважних причин, оскільки виклик був за день, як було вручено повістку, а у переддень процесуальної дії, для проведення якої викликався ОСОБА_4 згідно пояснень слідчого в судовому засіданні.
Таким чином, не знайшли належного підтвердження спроби ухилитися від слідства чи суду.
Врахувавши дійсні обставини справи, вручену підозру, вважаю, що до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки для застосування виняткового запобіжного заходу відсутні правові підстави.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на і на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення середньої тяжкості, за який відповідно до ч. 2 ст. 185КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено саме за одним із вірогідних місць проживання підозрюваного, він не має сталого місця проживання, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Та обставина, що підозрюваний не проживає за місцем мешкання, тимчасово перебуває у різних місцях, як зазначила слідча виключає об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п.1 ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкост - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_4 не працює, не має інших доходів, і не в змозі самостійно внести навіть мінімальну суму застави. Отже застосовувати заставу як запобіжний захід є недоцільним, як зазнаки невиконуваний.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Вважаю за необхідне обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого відділу ВП на ст. Нижньодніпровськ-Вузол ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , - відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого відділення поліції на станції Нижньодніпровськ-Вузол ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 (вул. Механічна, 16, м. Дніпропетровськ) раз на тиждень, щосереди з 09-14год., прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 20 липня 2016 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов особистого зобов`язання покласти на слідчого відділу ВП на ст. Нижньодніпровськ-Вузол ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1