Справа № 159/4847/14-к
Провадження № 1-кп/159/19/16
УХВАЛА
09 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000005 про визнання доказів недопустимими та проведення слідчих дій, -

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 164, ч.4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 подано клопотання про визнання доказів недопустимими, проведення слідчих дій, а саме: витребування документів та призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 ставить питання про витребування книги обліку доходів і витрат у підприємця ОСОБА_7 з відображенням руху готівки, щоденного звіту про надання послуг, повернення (видачу) готівкових коштів ОСОБА_4 в сумі 1000 гривень, договору купівлі-продажу холодильника, а також провести судову почеркознавчу експертизу журналу, де відображено факт купівлі ОСОБА_4 холодильника у підприємця ОСОБА_7 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого обвинуваченим клопотання, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 223 КПК України визначено, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Конкретний перелік слідчих (розшукових) дій визначено в Главі 20 КПК України, яка регламентує порядок їх проведення у кримінальному провадженні. Зокрема, до слідчих (розшукових) дій належать допит, пред`явлення особи та (або) речей для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, проведення експертизи.

Клопотання про витребування таких доказів, як книги обліку доходів і витрат у підприємця ОСОБА_7 з відображенням руху готівки, щоденного звіту про надання послуг, повернення (видачу) готівкових коштів ОСОБА_4 в сумі 1000 гривень, договору купівлі-продажу холодильника не являється можливим, оскільки дані документи у свідка не збереглись.

Клопотання обвинуваченого про проведення експертизи не є обґрунтованим, оскільки не доводить можливість досягнення мети такої слідчої дії, оскільки допитаний в якості свідка підприємець ОСОБА_7 вказав на той об`єм документів, які на сьогоднішній день збереглись, інших документів надати не може, в зв`язку з чим відповідей на поставлені обвинуваченим питання перед експертом не можуть бути надані.

Крім того, обвинувачений просить визнати докази та відомості, які містяться у довідці ОСОБА_7 від 13.05.2013 року недопустимими.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1). здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит; 6) отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими, а у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.
У зв`язку з тим, що судом не було встановлено очевидної недопустимості зазначених обвинуваченим доказів під час судового розгляду, в силу ст. 89 КПК України суд вважає за необхідне вирішити питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 89, 223 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000005 про визнання доказів недопустимими, проведення експертизи та проведення інших слідчих дій відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1