Дата документу Справа № 336/8020/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/8020/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/476/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 09 березня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з СІЗО-10 УДПтСУ в Запорізькій області.
Встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року обставини:
16 вересня 2015 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 у знайомого ОСОБА_9 , в ході розпивання спиртних напоїв, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із гаража, двері якого постійно відкриті, верстат точильний, металічний, залишкова вартість якого, згідно з висновком експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області №2270 від 28 жовтня 2015 року складає 1733 грн. 33 коп., який належить ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_6 продав верстат металічний ОСОБА_11 за 50 грн., тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду на суму 1733 грн. 33 коп.
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін особисте зобов`язання.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 .

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 306 грн. 90 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 71 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд, призначивши остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України і, застосувавши принцип часткового складання покарань, одне з яких призначене з застосуванням ст. 75 КК України, допустив порушення закону і не врахував, що у випадку засудження особи за попереднім вироком з застосуванням ст. 75 КК України і призначення за новим вироком покарання, яке належить відбувати реально, застосування принципів складання покарань не допускається і кожен вирок виконується самостійно. Просить вирок, змінити, визнати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, адвоката, який заперечував вимогам апеляції, оскільки викладенні вимоги протирічать положенням ст. 408 КПК України у зв`язку із погіршенням правового становища обвинуваченого, вислухавши думку обвинуваченого, який висловив підтримку доводам захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій ОСОБА_6 не оспорюються в апеляційній скарзі і, відповідно до ч. 2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Стосовно доводів прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, судова колегія виходить з наступного.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 засуджено за вчинення 16.09.2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням положень ст. 71 КК України, призначивши покарання обвинуваченому за сукупністю вироків. При цьому місцевим судом було враховано вирок відносно ОСОБА_6 , ухвалений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 10.08.2015 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2015 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення 31.07.2015 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України. Тобто наведеним вироком покарання обвинуваченому було призначено за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя стосовно вказаної особи від 10.08.2015 року.

Злочин, що розглядається у даному кримінальному провадженні вчинений ОСОБА_6 16.09.2015 року, тобто до постановлення відносно нього попереднього вироку від 11.11.2015 року, за яким останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням.

Отже, при призначенні ОСОБА_6 покарання за даним кримінальним правопорушенням, суд не врахував положення ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснення, викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно до яких якщо особу за попереднім вироком було засуджено із застосуванням ст. 75 КК України, а за знову винесеним вироком до покарання, що належить відбувати реально, застосуванням принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і кожен вирок виконується самостійно.

Натомість, районний суд призначив покарання з застосуванням ст. 71 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги прокурора про допущення до самостійного виконання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2015 року, що може свідчити про погіршення правового становища обвинуваченого та, взявши до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про постановлення вироку апеляційним судом, судова колегія вважає, що відповідно до загальних засад кримінального провадження щодо законности, положень ч.6 ст. 9 КПК України та вимог ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4