Єдиний унікальний №748/626/16-к
Провадження №1-кс/748/50/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
місто Чернігів 30 березня 2016 року

Слідчий суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала заяву представника потерпілого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000709 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25 березня 2016 року представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області з заявою про відвід старшого слідчого Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000709 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Обґрунтовуючи свою заяву представник потерпілого зазначає, що у провадженні слідчого ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, по факту вчинення шахрайства батьком і сином ОСОБА_7 , які у 2011 р. у шахрайський спосіб заволоділи 5500 доларами США потерпілого ОСОБА_4 . Слідчий ОСОБА_6 провадить досудове розслідування вищезазначеного кримінального провадження непрофесійно та всіляко його затягує, що викликає обґрунтовані сумніви в його неупередженості та змушує представника потерпілого і самого потерпілого ОСОБА_4 неодноразово звертатися з заявами, клопотаннями, скаргами. Так, 02.03.2016 р. слідчому ОСОБА_6 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 були надані вказівки у порядку ст.36 КПК України з терміном виконання до 20.03.2016 р., які слідчим ОСОБА_6 не були виконані. Крім того у ході досудового розслідування слідчий ОСОБА_6 психологічно тисне на потерпілого ОСОБА_4 та його цивільну дружину ОСОБА_8 , заявляючи їм під час допиту, що ОСОБА_4 ніколи не отримує від Маджарових 5 500 доларів США бо Маджарови не винні. Також, 24.03.2016 р. потерпілий ОСОБА_4 звернувся до слідчого ОСОБА_6 з заявою та вимогою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань злочин за ознаками ч.3 ст.185 КК України, що вчинили батько і син ОСОБА_7 викравши у 2015 р. у ОСОБА_4 запасні частини на суму 700 доларів США, які потерпілий у 2011 р. поставив на автомобіль «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 , однак злочин не було зареєстровано.

Зазначені факти, на думку потерпілої сторони, засвідчують про непрофесіоналізм та упередженість слідчого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник потерпілого підтримав подану заяву, просив її задовольнити з підстав та обґрунтувань викладених у ній, крім того додав, що слідчий свідомо затягує проведення вкрай необхідних слідчих дій, зокрема проведення почеркознавчої експертизи, вилучення оригіналів документів з виконавчого провадження. Також кричущим фактом є те, що з матеріалів кримінального провадження зникли документи, які засвідчують повноваження адвоката представника потерпілого.

Потерпілий під час судового засідання підтримав позицію свого представника та заявив, що слідчий ОСОБА_6 дійсно затягує слідство, вчиняє відносно нього та цивільної дружини психологічний тиск, зокрема під час допитів намагається переконати, що у діях батька і сина ОСОБА_7 немає ніяких складів злочинів, що вони не вині і ніколи не повернуть гроші, та краще поміняти адвоката ОСОБА_3 на іншого, який знайде спільну мову зі слідством.

Прокурор у судовому засіданні висловила думку про те, що заява представника потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки слідчий об`єктивно проводить розслідування, справа є складною, а тому у встановлений строк слідчий не зміг виконати у повному обсязі її вказівки. З приводу психологічного тиску слідчого на потерпілого і його дружину їй нічого не відомо.

Слідчий ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти його відводу від розслідування кримінального провадження, оскільки ним не чинився тиск на потерпілого та його дружину, а щодо тривалого розслідування, то це пояснюється складністю справи; великим навантаженням (90 проваджень); об`єктивними перепонами у проведенні слідчих та процесуальних дій. До нього цю справу розслідував інший слідчий, який звільнився. Щодо документів представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , то вже при передачі справи йому, ці документи були відсутні, а тому він попросив їх повторно. Під час допиту, як свідка, дружини потерпілого він дійсно розмовляв з нею про ОСОБА_7 , але ніякого тиску на неї не чинив.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та докази подані учасниками справи у сукупності і взаємозв`язку між собою, слідчий суддя вбачає наявність кримінальних процесуальних підстав для задоволення заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч.2 ст.80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Зміст п.3 ч.1 ст.77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

При цьому законодавець не пов`язує дотримання принципу законності в кримінальному провадженні з наявністю чи відсутністю процесуального статусу учасника кримінального провадження у розумінні п.25 ч.1 ст.3 КПК України.

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано у ч.2 ст.9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

На думку слідчого судді знайшли своє підтвердження доводи заявника про упереджене ставлення слідчого до розслідування вчиненого злочину відносно потерпілого, що ініціювало розгляд питання про його відвід.

Так, з досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження об`єктивно вбачається факт безпідставного затягування досудового розслідування. Зокрема, досудове розслідування було розпочате 22 серпня 2015 року і триває 7 місяців немаючі свого логічного завершення.

План розслідування злочину відсутній (незважаючи на письмову вказівку процесуального керівника), слідчі та процесуальні дії проводяться хаотично, нерідко після внесення адвокатом письмових клопотань, які всі були задоволенні слідчим ОСОБА_6 .

Крім того, деякі слідчі дії, зокрема огляд пульту викраденої сигналізації, оформлений таким чином, що ставить під сумнів у допустимості такого доказу, адже він проведений слідчим одноособово без участі особи у якої цей предмет вилучався, при цьому його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відкритому не по факту крадіжки майна, а по факту шахрайства.

Має місце і упереджене ставлення слідчого до потерпілого, який як і пояснював, так і письмово повідомляв про викрадення його речей, просив внести дані про злочин до ЄРДР, однак його вимога проігнорована.

Поза сумнівом кричущим фактом є і те, що з матеріалів кримінального провадження зникли процесуальні документи адвоката ОСОБА_3 , і не зважаючи на це слідчий ОСОБА_6 жодним чином не відреагував.

Окремо слідчий суддя звертає увагу як слідчого так і процесуального керівника досудового розслідування прокурора ОСОБА_5 на складність даної справи і відсутність ініціювання питання перед керівником органу досудового розслідування щодо створення групи слідчих для розслідування злочину.

Більш ніж критичним видається й припущення слідчого ОСОБА_6 , що стосується ролі батька та сина ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, зокрема їх статусу, про що він мав розмову зі свідком цивільною дружиною потерпілого.

Оцінюючи процитовану вище інформацію у контексті приписів п.3 ч.1 ст.77 КПК України, слідчий суддя вважає, що процесуально поведінка слідчого не узгоджується з вимогами щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, передбаченими ст.ст.2, 9 КПК України.

Заслуговують на увагу також факти непрофесійних дій слідчого у процесі досудового розслідування кримінального провадження.

Попри те, що здійснюється розслідування злочину, предметом якого є автомобіль, який перебуває під арештом державного виконавця і знаходиться на території яка належить юридичній особі, слідчий ОСОБА_6 не спромігся у спосіб, передбачений КПК України, провести огляд транспортного засобу, мотивуючи це необхідністю отримання дозволу державного виконавця та власника території де знаходиться автомобіль.

Така позиція слідчого є неприпустимою з огляду на те, що відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Однак слідчий ОСОБА_6 не виявив бажання звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про проведення огляду у володінні юридичної особи.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» необхідно враховувати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини поняття «житло» у пункті 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950) охоплює не лише житло фізичних осіб. Воно може поширюватися на офісні приміщення, які належать фізичним особам, а також офіси юридичних осіб, їх філій та інші приміщення.

Слідчий суддя враховуючи все вищевикладене приходить до висновку про те, що у ході судового розгляду заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 були встановлені факти, які вказують на упереджене ставлення останнього до потерпілого та здійснення досудового розслідування, що у свою чергу певним чином знаходить своє відображення у фактичному та гіпотетичному порушенні слідчим загальних засад кримінального провадження, зокрема, таких як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, недоторканність права власності та диспозитивність, а тому заява адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.77, 80, 81, 83, ч. 2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000709 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України задовольнити.

Відвести старшого слідчого Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні №0000709 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Керівникові органу досудового розслідування Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області невідкладно призначити іншого слідчого для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000709 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1