Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/1946/16-к
Провадження № 1-кп/523/330/16
І м е н е м У к р а ї н и
19.07.2016 року м. Одеса
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Полянецьке Савранського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
Близько 19 години 30 хвилин 17 травня 2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи на проїзній частині вул. Михайла Грушевського, навпроти будинку № 52/4, в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше не знайомою ОСОБА_5 , яка під час керування автомобілем марки «Chevrolet», р.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на його сестру, ОСОБА_9 , підійшов до зазначеного автомобіля та через відкрите вікно водійських дверей, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , умисно наніс їй декілька ударів кулаком правої руки в область голови, передпліччя та шиї, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді одного синця правої щічної- виличної області, двох саден правої щічної області, один синець шиї та один синець лівого передпліччя, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав та показав про наступне.
У вечірній час 17 травня минулого року він, його знайомі та рідна сестра, повертаючись після відпочинку, переходили по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору проїзну частину однієї із вулиць м. Одеси. Несподівано він почув звук удару, на який озирнувся та побачив, що сестра, яка йшла позаду нього, вже лежить на дорозі, а жінка - водій автомобіля, що її збив, залишалася в салоні. Будучи шокованим даною подією він підійшов до автомобіля та став вимагати від водія вийти, що та фактично відмовилася виконувати, у зв`язку із чим від лише один раз ударив рукою в закрите вікно водійської двері та повернувся до сестри.
Обвинувачений категорично заперечує безпосереднє здійснення будь-яких ударів потерпілій, спричинення їй тілесних ушкоджень, а також перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Незважаючи на отримані показання вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується сукупністю наступних, досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпіла ОСОБА_5 в суді показала, що після увімкнення дозвільного сигналу світлофору, вона почала рух керованим автомобілем по проїзній частині вул. Грушевського. В момент проїзду пішохідного переходу несподівано, в напрямку зліва на право по ходу її руху, із-за вантажівки вибігладівчина та впала на капот. До місця пригоди підбігли люди.
Раптом до водійської двері підійшов обвинувачений та, висловлюючись нецензурною лайкою, наніс через відкрите віконце не менше п`яти сильних ударів в область її обличчя, від чого її голова вдарилася об стійку салону. Перед моментом нанесення ударів її обличчя ймовірно було звернено до обвинуваченого. Потерпіла зачинила віконце та до прибуття співробітників ДАІ перебувала в салоні автомобіля. В подальшому ОСОБА_5 відчула погіршення самопочуття, підвищення тиску, запаморочення, нудоту, у зв`язку із чим вона вимушена була звернутися за медичною допомогою.
Потерпіла також показала, що в подальшому, співчуваючи збитій нею дівчині, вона добровільно компенсувала витрати на лікування останньої особи в розмірі 600 доларів США. Водночас, будучи ображеною застосованим до неї насильством з боку обвинуваченого, що спричинило загострення хвороби, вона звернулася до правоохоронного органу з вимогою притягнути того до кримінальної відповідальності.
30 вересня 2015 року потерпіла ОСОБА_5 в присутності понятих впізнала за фотокартками ОСОБА_8 за рисами обличчя, зростом та тілобудовою, як особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження.
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_10 щодо відомих йому обставин розглядуваної події показав, що в момент ДТП перебував в салоні власного автомобіля на відстані 5 метрів від пішохідного переходу. Група п`янких молодих людей завершила його перетинати, а їх голосна та незвична поведінка привернула його увагу. В наступний момент пішохідним переходом вирішила пробігти ще одна дівчина, яка також належала до однієї з цими особами групи, та стала перетинати проїзну частину фактично на заборонений сигнал світлофору. Він також побачив, як автомобіль марки «Chevrolet» одночасно почав свій рух на зелений сигнал світлофору, але його водій не зумів своєчасно побачити дівчину, яка несподівано з`явилася на пішохідному переході, через що і відбувся наїзд.
Як вбачається з подальших показань свідка один із чоловіків, скоріше за все, обвинувачений, підійшов до автомобіля із сторони водія, став голосити: «Куди ти їдеш? Що ти наробила!» та наніс удар рукою у вікно, яке опустилося, а згодом декілька розмашистих прямих ударів рукою в обличчя та верхню частину тулубу жінки-водія, після чого потерпіла зачинила вікно та в розгубленому стані залишилася сидіти в салоні свого автомобіля. Агресивні дії обвинуваченого згодом було припинено одним із знайомих тому чоловіком.
Зазначені події спонукали свідка ОСОБА_10 підійти до автомобіля ОСОБА_5 , де він розгледів на її обличчі кров, та залишити їй власну візитівку в разі можливої необхідності виклику до суду як очевидця події.
13 жовтня 2015 року свідок ОСОБА_10 в присутності понятих впізнав за фотокартками ОСОБА_8 за характерними ознаками рис обличчя та статурою, як особу, яка нанесла тілесні ушкодження водію.
Як вбачається з показань допитаної в суді свідка ОСОБА_11 вона була пасажиром одного із автомобілів та очевидцем того, як саме обвинувачений, який на її думку перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до автомобіля потерпілої та, будучи розгніваним фактом ДТП, висловлюючись нецензурною лайкою, наніс 3-4 удари рукою жінці-водію. Свідок також розгледіла, що потерпіла залишалася сидіти в автомобілі у шоковому стані, трималася за щоку, а на її обличчі була кров.
З показань ОСОБА_11 також вбачається, що обвинувачений перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, про що йому навіть робили зауваження співробітники міліції, що прибули для фіксації обставин ДТП.
14 жовтня 2015 року свідок ОСОБА_11 в присутності понятих впізнала за фотокартками ОСОБА_8 за характерними ознаками рис обличчя, віком та тілобудовою, як особу, яка заподіяла тілесні ушкодження водію.
Сестра обвинуваченого - свідок ОСОБА_9 в суді показала, що безпосередньо в момент ДТП вона перетинала проїзну частину на миготливий дозвільний сигнал світлофору, її пропустила вантажівка, за якою вона побачила наїжджаючий легковий автомобіль та побігла, але останній транспортний засіб її наздогнав майже в кінці пішохідного переходу.
В наступному вона знепритомніла, а коли прийшла до свідомості, то побачила, що її брат перебуває поруч із нею. Свідок заперечила наявність будь-яких видимих тілесних ушкоджень на обличчі жінки водія.
Відповідно до консультативних висновків лікарів-консультантів КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_5 з 01 години 35 хвилин 18 травня 2015 року звернулася за медичною допомогою з приводу тілесних ушкоджень, що були нею отримані близько 19 години 30 хвилин минулої доби внаслідок побиття невідомою особою. Висловлює скарги на болі шийному відділі хребта, головний біль, загальну слабкість.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 травня 2015 року ОСОБА_5 повідомила орган внутрішніх справ про отримання близько 19 години 30 хвилин минулої доби тілесних ушкоджень від ударів невстановленої особи.
Як вбачається із висновків судово-медичних експертиз від 25 травня 2015 року №1086 та від 6 серпня 2015 року №1736 у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді одного синця правої щічної - виличної області, двох саден правої щічної області, один синець шиї та один синець лівого передпліччя, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу, і таким чином могли бути спричинені 17 травня 2015 року.
Виходячи із кількості ушкоджень, мало місце не менше п`яти травматичних дій на тіло ОСОБА_5 . Синці правої щічної - виличної області, шиї та лівого передпліччя утворилися від ударної дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть); садна правої щічної області утворилися при тангенціальній дії (терті-ковзанні) тупих, твердих предметів, якими могли бути нігті пальців рук.
В обґрунтування виправдувальних доводів сторона захисту послалася на: не відповідність розташування отриманих потерпілою ушкоджень (права сторона обличчя в противагу лівій стороні автомобіля, до якої підійшов обвинувачений); обумовленість дій обвинуваченого фактом порушення правил безпеки дорожнього руху потерпілою, а також підвищеним емоційним станом від усвідомлення факту отримання близьким йому родичем тілесних ушкоджень з вини потерпілої; на відсутність очевидців безпосереднього нанесення обвинуваченим ударів потерпілій; а також на необхідності допиту в якості свідків очевидців події з числа осіб, які перетинали пішохідний перехід в одній групі з обвинуваченим.
Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.
Оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, то доведенню підлягає вина останньої особи у спричиненні потерпілій таких тілесних ушкоджень. Можливі неправомірні дії ОСОБА_5 по відношенню до сестри обвинуваченого, в разі їх доведення об`єктивними та переконливими доказами, можуть бути враховані при наданні правової оцінки діям ОСОБА_8 .
Разом з тим, як вбачається з чинного на цей час процесуального рішення органу досудового розслідування щодо обставин даної ДТП, в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінально-караного діяння, що передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху.
Всі вище перелічені обвинувальні докази вказують на існування конфлікту, приводом до виникнення якого стало ДТП, та в розвитку якого ОСОБА_8 підійшов до автомобіля потерпілої з боку водійської двері та застосував до ОСОБА_5 фізичне насильство, внаслідок чого, згідно експертного висновку, потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження.
На причетність ОСОБА_8 до застосування фізичного насильства до ОСОБА_5 прямо вказують в суді потерпіла та очевидці - свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Той факт, що свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не були раніше знайомі з потерпілою та стали випадковими очевидцями розглядуваної судом події, надає суду можливість визнати їх показання найбільш об`єктивними та достовірними. Окремі неточності в їх показаннях щодо конкретних обставин події об`єктивно пояснюються фактором спливу значного проміжку часу від часу настання цієї події, а також емоційним станом від несподіваності побаченого, що не викликає у суду жодного сумніву у цілковитій правдивості отриманих від цих осіб показань.
На переконання суду такому висновку непрямо сприяє і факт виявлення в крові сестри обвинуваченого етилового спирту, а також показання ОСОБА_8 про вживання ним близько 1 літру слабоалкогольного пива, що відповідає показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про неадекватну реакцію обвинуваченого на подію.
Факт не відповідності розташування отриманих потерпілою ушкоджень останньою було пояснено тим, що в момент нанесення обвинуваченим ударів вона, не очікуючи такого, була звернута обличчям в сторону ОСОБА_8 , а тому суд погоджується з такою обставиною механізму утворення тілесних ушкоджень, при яких удари рукою досягли правої половини обличчя та шиї ОСОБА_5 .
На неможливість отримання потерпілою 17 травня 2015 року тілесних ушкоджень в іншому місці, на думку суду, вказує і незначний проміжок часу від цієї події (19 година 00 хвилин даної доби) до первинного звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (01 година 35 хвилин 18 травня 2015 року), протягом якого також відбувалася фіксація обставин ДТП, первинне отримання пояснень його учасників та очевидців, а також проходження медичних оглядів на стан сп`яніння.
В питанні ж відмови в допиті заявлених стороною захисту в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд зазначає, що обвинуваченому з самого початку досудового розслідування були відомі ці особи, які входили до однієї з ним компанії, проте ні ОСОБА_8 , ні його захисник жодного разу не заявили такого клопотання під час досудового розслідування, а при виконанні прокурором вимог ст.290 КПК України зазначили про відсутність доказів з боку сторони захисту та доповнень до стадії досудового розслідування, що на майбутнє унеможливлює визнання допитів таких осіб в якості допустимих доказів.
Із сукупності цих же висновків та підстав суд критично оцінює протилежні показання обвинуваченого та вважає, що вони були ним дані з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 близько 19 години 30 хвилин 17 травня 2015 року, перебуваючи на проїзній частині вул. Михайла Грушевського, навпроти будинку №52/4, в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше не знайомою ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння шкоди її здоров`ю, наніс їй декілька ударів кулаком правої руки в область голови, передпліччя та шиї, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, то вчинене обвинуваченим діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла зазначила про понесені нею витрати, пов`язані з придбанням ліків, медичних препаратів та інвентарю під час лікування (за добровільним виключенням вартості регідрону (52,10 грн.) та орасепту (110,50 грн.), а всього витрати в сумі 2043,08 грн., а також витрат на правову допомогу адвокату в сумі 2000 грн., що фактично підтверджені в суді фіскальними чеками та квитанціями.
В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпіла в позовній заяві та усно в суді пояснила, що отримані тілесні ушкодження призвели до фізичного болю та загостренню інших хвороб, з приводу чого тривалий час вимушена була лікуватися, а також душевних страждань, страх можливого повторення аналогічної події, побоювання за майбутній стан здоров`я, що порушило умови її повсякденного життя, спричинило вимушену перерву у активній соціальній поведінці, працевлаштуванні та особистих планах. Відповідні обставини частково підтверджені висновком судово-медичної експертизи, записами медичної книжки, результатами численних діагностичних досліджень та виписних епікризів.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Відповідно до дослідженої медичної документації потерпіла в період з 22 травня 2016 року до 3 липня 2015 року проходила амбулаторне та стаціонарне лікування в КУ «Міська поліклініка №1», КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» та КУ «Міська клінічна лікарня №»1» з основним діагнозом: Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Церебральний атеросклероз, вертигенозний синдром, цефалгія. Антено-невротичний синдром. Остеохондроз шийного відділу хребта.
До ДТП обвинувачена на диспансерному обліку з приводу даних захворювань не перебувала, заявляє, що ці проблеми із здоров`ям фактично виникли після застосованого обвинуваченим щодо неї насильства.
З урахуванням доведеності в суді вини ОСОБА_8 в умисному спричиненні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, а також того, що перелік речей, придбаних для лікування в цілому відповідає методиці, що характерна для лікування вищезазначених захворювань, слід заявлені потерпілою майнові вимоги вважати доведеними в частині документально підтверджених витрат за виключенням вартості двох пакетів з логотипом на загальну суму 0,49 грн. Також підлягають стягненню з обвинуваченого і уточнена вартість витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.
Заперечення сторони захисту про відсутність зазначення на фіскальних чеках в якості покупців прізвища потерпілої, на думку суду, не є обов`язковою умовою дійсності таких чеків та не спричинює їх визнання в якості неналежних доказів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене йому покарання. Суд не може визнати останньою обставиною перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не вмінена органом досудового розслідування в обвинувальному акті.
Суд також враховує дані про ОСОБА_8 , як про особу, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, є офіційно працевлаштованою особою в якості комірника ТОВ «ЮНІКА-СЕРВІС», але не визнала своєї вини та надала суду неправдиві показання.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 такий вид покарання як виправні роботи.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді виправних робіт на строк 8 (вісім) місяців, з відрахуванням щомісячно із суми заробітку в доход держави десяти відсотків.
Строк відбуття покарання встановити з дня видання наказу керівника ТОВ «ЮНІКА-СЕРВІС», з яким перебуває в трудових відносинах ОСОБА_8 , та початку здійснення відрахувань із заробітку засудженого в порядку, передбаченому ст.ст.41-46 Кримінально-виконавчого кодексу України.
В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого відмовити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1