Справа № 428/7628/16-к
Провадження № 11-сс/782/181/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного- ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.07.2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, українця, освіта середньо спеціальна, не одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина 12 років, працює на шахті «Мельникова» електрослюсарем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.І. ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 липня 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.07.2016 року клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 год.00 хв. 12.07.2016 року до 15 год. 00 хв. 09.09.2016 року.

Згідно клопотанню слідчого ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

У березні-квітні 2014 року у м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання осіб, так звану «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР»), яка відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-ІУ є терористичною організацією, оскільки є стійким об`єднанням трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, а саме підготовки та реалізації терористичних актів, підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організації незаконних збройних формувань, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, та іншої діяльності що відноситься до ознак терористичної, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлені певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.

Її учасники на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчиненням інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно, з єдиним планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечують існування вказаної терористичної організації.

«ЛНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

02.11.2014 в м. Луганську та частині Луганської області, підконтрольній представникам «ЛНР», всупереч вимогам діючого законодавства України, проведені вибори Голови та депутатів «Народної Ради ЛНР», за результатами яких обрані Голова «ЛНР» - ОСОБА_9 та депутати до складу «Народної Ради ЛНР», які приступили до виконання повноважень 4 та 17 листопада 2014 року відповідно.

25.11.2014 самопроголошеним Головою «ЛНР» ОСОБА_9 виданий указ №51/1/01/11/14 від 25.11.2014, згідно з яким створена структура виконавчих органів державної влади ЛНР - «Рада міністрів ЛНР» на чолі з головою, чотирма заступниками (в тому числі два перших). До складу «Ради міністрів ЛНР» увійшли міністерства: «Міністерство фінансів», «Міністерство економічного розвитку та торгівлі», «Міністерство освіти та науки», «Міністерство культури», «Міністерство сільського господарства та продовольства», «Міністерство праці та соціальної політики», «Міністерство охорони здоров`я», «Міністерство будівництва та житлово-комунального господарства», «Міністерство інфраструктури, транспорту та зв`язку», «Міністерство юстиції», «Міністерство палива, енергетики та вугільної промисловості», «Міністерство надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих», «Міністерство державної безпеки», «Міністерство промисловості», «Міністерство природних ресурсів та екологічної безпеки», «Міністерство внутрішніх справ», «Міністерство по справам сім`ї, молоді, спорту та туризму», «Міністерство іноземних справ», «Державний слідчий комітет», «Державний антимонопольний комітет», «Державний комітет статистики», «Державний комітет метрології, стандартизації і технологічних вимірів», «Державний комітет з лісового, мисливського та водного господарства», «Державний комітет податків та зборів», «Державний митний комітет», «Державна архівна служба», «Державна служба фінансово-бюджетного нагляду», «Гуманітарна служба», «Державна служба гірничого нагляду і промислової безпеки», «Агентство з державного резерву», «Пенсійний фонд», «Рахункова палата», «Державне казначейство», «Фонд державного майна» та продовжували діяти «Центр управління відновленням ЛНР», «Народна міліція», «Комітет з питань державної цивільної служби та кадрів».

07.10.2014 самопроголошеним Головою «Луганської Народної Республіки» ОСОБА_9 виданий указ №15/01/10/14, згідно якому з метою забезпечення життєдіяльності терористичної організації «Луганська Народна Республіка» та досягнення нею вищезазначених цілей, створено - «Головне управління Народної міліції», яке, відповідно до «Положення про проходження служби в Народній міліції ЛНР», затвердженого «Указом Голови ЛНР» №20/01/10/2014, є «державним воєнізованим формуванням з повноваженнями та статусом військового формування». До вказаного військового формування входять відповідні структурні підрозділи, серед яких т. зв. «6 окремий козачий мотострілковий полк ім. Платова».

Вказане формування має організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають важке військове озброєння та військову техніку. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, яка полягає в здійснення методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Луганської області та мають загальну координацію керівництва.

Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, а також інші правоохоронні органи.

Разом з цим, 17.03.2015 Верховна Рада України своєю постановою №254-VIII визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Крім цього, відповідно Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII; Заяви Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схвалену постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-УІІІ; Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресій Російської Федерації та подолання її наслідків», схвалену постановою Верховної ради України від 21.04.2015 №337-VIII, «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями, референдум, проведений у травні 2014 року - фіктивним, проведеним у неконституційний спосіб.

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому, відповідно до п. «а» ст.2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Поняття терористичної організації визначено відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-ІУ і це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.

Визначальним для визнання організацію терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Рішенням Варшавської конвенції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-14'' терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-ІУ, терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних акті; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само, як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями ст.25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

В період з 19 лютого 2016 року по теперішній час, у громадянина України ОСОБА_7 , якому було достовірно відомо, оскільки це є очевидним, що терористична організація «ЛНР» діє на території України незаконно, її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації військового конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітникам правоохоронних органів України та військовослужбовцям Збройних сил України, виник злочинний умисел, спрямований на участь та сприяння діяльності терористичної організації «ЛНР».

Так, 19 лютого 2016 року о 12 год. 51 хв., 02 квітня 2016 року о 17 год. 19 хв., 05 квітня 2016 року о 13 год. 31 хв., 11 травня 2016 року о 10 год. 41 хв., за допомогою мобільного зв`язку, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, повідомляв громадянину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є членом «6 окремого козачого мотострілкового полку ім. Платова» 2 армійського корпусу «Народної міліції ЛНР» - терористичної організації «ЛНР» (якому повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000355 від 08.07.2015 року) інформацію щодо дислокації та переміщення територією та околицею м. Лисичанськ Луганської області військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії та добровольчих батальйонів, задіяних при проведення антитерористичної операції.

Згідно інформації від штабу оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» №777-01/3477 від 22.06.2016 передача вказаних відомостей іноземним спецслужбам або представникам НЗФ ЛНР підриває рівень бойової готовності сил АТО та наносить шкоду обороноздатності держави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , ставить питання про скасування ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалення нової ухвали, про залишення клопотання слідчого без задоволення у зв`язку із його необґрунтованістю та невідповідністю вимогам КПК України. Також просить розгляд цієї апеляції здійснити за його участі та підозрюваного ОСОБА_7 . Вказує, що в діях підозрюваного ОСОБА_7 відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Доказами, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_7 є огляд його телефону та звукозаписи телефонних розмов із змісту яких можна побачити розмову між підозрюваним ОСОБА_7 та його колишнім товаришем ОСОБА_11 який перейшов на сторону так званої «ЛНР», але ж це є його лише вибір, зміст яких приводяться у стенограмах їх розмов із змісту яких можна побачити обговорення якихось відеороликів із ютуба, відношення до ВСУ, відношення до діючої влади, скарження на діючу в «ЛНР» обстановку та інше, вважає, що лише одна розмова із якої можна побачити що підозрюваний ОСОБА_7 у формі запитання запитує у ОСОБА_11 що у Вас за «кіпіш», к Вам поїхали автомашини із людьми, що в ніякій формі не відповідає тим критеріям передання інформації про яку вказується у листі МОУ ОТУ № 777-01/3477 від 22.06.2016 року а саме події за 19.02.2016 року, 02.04.2016 року, 05.04.2016 року, 11.05.2016 року, а саме дій ЗСУ у місті Лисичанську Луганської області оскільки дуже важко встановити яким чином ці розмови могли підірвати рівень бойової готовності сил АТО у цей період часу та наявність заподіяної шкоди силам АТО або обороноздатності держави, оскільки події які вказані у цьому листі є втисканням у реальні виниклі події, а органом досудового розслідування ці розмови витлумачені у широкому контексті участі підозрюваного у так званої терористичної організації під назвою «ЛНР». Стосовно передання ОСОБА_11 по «Вайбер» своїх фотографій підозрюваному ОСОБА_7 - це ніяким чином не підтверджує факт вивчення останнім дій, за які передбачена відповідальність за ч.1 статті 258-3 КК України, таких фотографій у соціальних мережах дуже багато. Факт визнання своєї вини у відео ролику який було викладено у Інтернет мережі за участю ОСОБА_7 є нічим іншим як спроба соціального осудження останнього до вироку суду, а ці дії є незаконними оскільки із матеріалів справи не вбачається відео допиту підозрюваного ОСОБА_7 і нічого не долучалося, зокрема суд цей допит не вивчав, а сам ОСОБА_7 не заперечував проти спілкування із вищевказаною особою але не визнає що такими діями він повідомляв ОСОБА_11 інформацію про учасників та техніку АТО. Судом першої інстанції також не встановлювалося чим же насправді підтверджується, яким матеріальним доказом (матеріали НСД), телефонних переговорів або інше передавання з боку ОСОБА_7 представникам «ЛНР» інформації стосовно розташування військових підрозділів ЗС України, його особового складу, озброєння, наявності військової техніки в/ч НОМЕР_1 . Тобто по цьому факту відсутній будь-який доказ, а є лише протоколи огляду телефону підозрюваного та прослуховування записів телефонних розмов які сам підозрюваний робив, але ж такі дії підпадають під втручання що призводить до необхідності не складання протоколів огляду, а проведення процесуальної дії як зняття інформації із каналу зв`язку, тобто підозра та клопотання про запобіжний захід обґрунтовувалася, на думку захисника, недопустимими доказами. Суд жодним чином не перевіряв час, дату та обставини затримання ОСОБА_7 , не зважаючи на той факт, що ОСОБА_7 надавав пояснення про той факт, що слідчий в черговий раз викликав його на допит у якості свідка де його допитали, а після цього на зупинці силовими методами затримали, потім вивезли до лісу де із слів його рідних до нього застосували фізичну силу, а потім повернули і зняли вищевказаний відео ролик про затримання диверсанта, що викликає деякий абсурд у діях органу досудового розслідування.

Захисник вважає обґрунтування існування ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а саме п.п.1, 3 та 5 ч. 1 цієї статті: переховування від органів слідства або суду, незаконний вплив на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні чи вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення у яке підозрюється іншим чином, нібито наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, є необґрунтованим, оскільки запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав визначених ст. 177 КПК, а це забезпечення виконання підозрюваним обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам які вказані у п.1,3,5 цієї статті. При цьому захисник посилається на рішення ЄСПЛ.

У підозрюваного ОСОБА_7 є у наявності сім`я - жінка (цивільний шлюб), неповнолітній син (12 років).

Зі своєю дружиною та дитиною підозрюваний ОСОБА_7 проживав до затримання тривалий час та які у свою чергу надавали перш за все моральну допомогу, а ОСОБА_7 в свою чергу надавав усім матеріальну допомогу, оскільки до затримання працював на шахті імені «Мельникова», що свідчить про те, що підозрюваний Канцур має міцні соціальні зв`язки та має незабезпечених осіб за своєму забезпеченні.

Стосовно зазначеного ризику про вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень вважає, що ані слідчій у своєму клопотанні, ані суд в ухвалі не вказав доказів, які би підтверджували виникнення такого ризику у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Тримання під вартої є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у статті 177 КПК.

Заслухав суддю доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, слідчого, який підтримав клопотання, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню із постановлянням нової ухвали з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.27 КПК України під час судового провадження забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та відповідно до ч.1 ст.108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Як слідує з матеріалів справи, згідно довідки (а.с.69) при розгляді клопотання слідчого проводилася повна фіксація судового процесу, однак після завершення судового засідання вищевказаної справи було виявлено програмний збій звукозаписувального комплексу «Камертон» внаслідок чого програмне забезпечення звукозапису вчинило помилку при збереженні журналу судового засідання та аудіо файлу, у зв`язку з чим встановлено при прослуховуванні вказаного аудіо файлу пошкодження, а саме невідомого походження музичний супровід під час проведення судового засідання, що було підтверджено при прослуханні диска при розгляді справи апеляційним судом.

Таким чином у справі відсутній журнал судового засідання і звукозапис судового засідання.

Данні порушення кримінального процесуального закону у відповідності зі ст. 412 ч.2 п.7 КПК визнаються істотними та згідно ст.409 КПК є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали у відповідності з вимогами ч.3 ст.407 КПК України.

Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження, наданих апеляційному суду, на момент розгляду клопотання наявна обґрунтована підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, про яку ОСОБА_7 повідомлено.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , в ході якого виявлено аудіозаписи розмов ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , в ході яких ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_10 інформацію щодо дислокації та переміщенні територією та околицею м. Лисичанськ Луганської області військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії та добровольчих батальйонів, задіяних при проведенні антитерористичної операції; речовим доказом мобільним телефоном LG-E975, IMEI НОМЕР_2 ; відповіддю із штабу оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 777-01/3477 від 22.06.2016; іншими матеріалами провадження.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відповідно до ч.1 ст. 258-3 КК України карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років.

На даний час не припинена діяльність злочинних угруповань, у діяльності яких він сприяв, крім того підозрюваний має зв`язки з членами збройних формувань «ЛНР», у зв`язку з чим наявний ризик того, що останній буде продовжувати свою злочинну діяльність, та може переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території непідконтрольної правоохоронним органам України, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України, є ризиком, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, згідно ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий та прокурор при розгляді клопотання не довели ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 покладається необхідність запобігання його можливим спробам вчиняти інші правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання його можливим способам вчиняти інші правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, переховується від органу досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи його сімейне становище, вік, стан здоров`я та відсутність у суду відомостей щодо неможливості тримання його під вартою у слідчому ізоляторі та відсутність можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів дійшла висновку про обрання запобіжним заходом підозрюваному тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 липня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 .

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 ..

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з 15 год. 00 хв. 12.07.2016 року до 15 год. 00 хв. 09.09.2016 року.

Строк дії ухвали до 09 вересня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: