Справа № 643/2803/16-к
Номер провадження 1-кс/643/420/16
УХВАЛА
18.03.2016 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 в присутності секретаря ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, -
Враховуючи, що викладені ОСОБА_7 відомості вказують про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди, так як останній придбав спірну квартиру у ОСОБА_6 за 1321700,00 грн., ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Слідчий, не дивлячись на наявність ухвали слідчого судді від 01.03.2016 про скасування попередньої його постанови про відмову у визнанні потерпілим від 12.02.2016, вчергове відмовив ОСОБА_4 в цьому постановою від 03.03.2016.
Вважаючи постанову слідчого від 03.03.2016 незаконною ОСОБА_4 просить скасувати її та зобов`язати слідчого надати його адвокату ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження для ознайомлення.
В суді адвокат заявника ОСОБА_3 підтримав скаргу та дав пояснення відповідно до викладених в ній обставин.
Прокурор до суду не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності при цьому заперечував проти задоволення скарги посилаючись на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2016, постановленою за результатами розгляду аналогічної скарги, якою в задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала, на яку посилається прокурор, не може бути підставою для відмови в задоволенні даної скарги, так як постановлена не за результатами розгляду скарги по суті, а в наслідок фактичної відмови заявника від підтримання викладених в ній доводів.

Суд, розглянувши скаргу, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: Московським відділом поліції ГУНП в Харківській області (далі Відділ поліції) розслідується кримінальне провадження № 0001406 від 25.03.2015 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, відкрите за фактом підробки документів, їх використання невідомою особою та заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Дана квартира за договором купівлі-продажу від 01.03.2015 продана громадянкою В`єтнаму Нгуєн Тхі Хоанг Дик ОСОБА_6 , а останній, згідно договору купівлі-продажу від 13.03.2015, продав її ОСОБА_4 (а.с. 8-11).

Підставою для відкриття кримінального провадження послужила заява голови ОСББ «Зелений капелюшок» ОСОБА_7 щодо здійснення шахрайських дій з боку невстановлених осіб по заволодінню зазначеною квартирою, належною громадянці ОСОБА_8 . В наступному до Відділу поліції звернулась й сама ОСОБА_9 , яка пояснила, що нікому свою квартиру не продавала і наміру на це не мала, на момент укладення договору купівлі-продажу від 01.03.2015 знаходилась за межами України, отже її квартирою заволоділи незаконно.

На теперішній у слідства є всі підстави вважати, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_9 незаконно, в наслідок шахрайських дій, проте й наступні дії по відчуженню квартири не можна вважати правомірними, так як вони фактично є продовженням шахрайства і скеровані на заволодіння грошима ОСОБА_4 , однак за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження не порушувалось, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) не вносились.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

З погляду на вищевикладене можна дійти висновку, що в рамках даного кримінального провадження, яке розслідується за фактом шахрайських дій з боку ОСОБА_6 та приватного нотаріуса ОСОБА_10 , направлених на заволодіння спірною квартирою, ОСОБА_4 не можна вважати потерпілим, так як даним кримінальним правопорушенням йому не завдано шкоди, про яку йдеться в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Разом з тим ОСОБА_4 не позбавлений права звернення до Відділу поліції з відповідною заявою про вчинене відносно нього кримінального правопорушення, або до слідчого з заявою про редагування відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З цього приводу також слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Відмінність одного кримінального провадження від іншого, тобто ознаки, які дають можливість їх конкретизувати, визначається, насамперед, змістом відомостей, внесених до ЄРДР.

Посилання скаржника на невмотивованість оскаржуваної постанови невірні, так як постанова містить мотиви її винесення, з якими заявник не погоджується. Винесення однієї постанови по кільком клопотанням, заявленим в одному кримінальному провадженні, не суперечить вимогам КПК України.

З погляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для скасування постанови слідчого від 03.03.2016 та зобов`язання останнього надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення адвокату заявника на теперішній час відсутні, отже скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 03.03.2016 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим та ознайомленні з матеріалами кримінального провадження № 0001406 від 25.03.2015 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1