АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 31 жовтня 2016 року, в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянин України, з вищою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції України (ОВС СУ ГУ НПУ) в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня, строком до 14 листопада 2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає про відсутність правових підстав для збереження застосованого раніше відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0005090 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали належним чином не дослідив матеріали, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність постійного місця мешкання у м. Києві, місця реєстрації та багатоепізодність кримінального провадження у якому триває досудове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного проти задоволення апеляційної скарги та необхідності залишення ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НПУ у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 16 жовтня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0005090, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України.

14 травня 2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 липня 2016 року , визначивши останньому заставу в розмірі 250 мінімальних заробітних плат, що становить 362 500 грн.
11 липня 2016 року ухвалою вищевказаного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 10 серпня 2016 року включно.
02 серпня 2016 року, постановою заступника прокурора м. Києва строк досудового розслідування продовжено до шести місяців.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 03 жовтня 2016 року включно, визначивши заставу у розмірі 344 500 гривень.
28 вересня 2016 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НПУ в м. Києві ОСОБА_9 , за погодження прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 42 дні, тобто до 6 місяців, а саме до 14 листопада 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявності обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , а тому з урахуванням того, що у провадженні вже допитані свідки, дані про тиск з боку ОСОБА_6 у будь-який спосіб на інших учасників кримінального провадження у матеріалах провадження відсутні, суддя прийшов до висновку про те, що менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт, може бути достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня, строком до 14 листопада 2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3542/2016 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1