Справа № 461/6963/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/145/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 гр. ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь в суді першої інстанції, на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання із випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язок періодично реєструватися в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця навчання та проживання.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м. Львова, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, студента Львівського професійного художнього училища, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбуття призначеного покарання із випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язок періодично реєструватися в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

Прівалова ж ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 304 КК України виправдано.
Вирішено питання з речовим доказом.
Вироком суду визнано винними та засуджено обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за те, що вони за попередньою змовою в групі осіб, 20 березня 2015 pоку, близько 21:00 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом - квадроциклом марки «АСХА» вартістю 10000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 , тобто вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, як зазначено у вироку суду, ОСОБА_10 органом досудового слідства обвинувачувався у тому, що він, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг вісімнадцятирічного віку та є неповнолітнім, втягнув його у злочинну діяльність, а саме за попередньою змовою в групі із останнім незаконно заволоділи квадроциклом марки «АСХА» вартістю 10000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 .

Однак, оскільки дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як обвинувачений ОСОБА_10 показав, що не мав умислу втягувати ОСОБА_9 у злочинну діяльність та йому не було достеменно відомо про вік останнього. Домовленість на вчинення крадіжки була взаємною, та останній добровільно погодився на вчинення інкримінованих дій.

У зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України судом першої інстанції виправданий.

Не погодившись з таким вироком суду в частині виправдання ОСОБА_10 прокурор, яка брала участь в суді першої інстанції, подала апеляційну скаргу та уточнення до неї, в якій вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому зазначає, що висновки суду в частині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, оскільки під час допиту обвинуваченого ОСОБА_10 в районному суді останній показав, що він знав, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, так як ОСОБА_9 показував йому відповідне посвідчення, де зафіксовано вік ОСОБА_9 , та знав, де він навчається. Та свідок ОСОБА_16 - мати останнього, також вказала, що її син ОСОБА_10 знав про неповнолітній вік ОСОБА_9 , так як спілкувався з останнім протягом тривалого періоду часу.

Просить даний вирок суду в частині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України скасувати та постановити свій вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - до 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 304 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточно до відбування 2 роки позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, міркування прокурорів, які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та уточнення до неї і просили її задоволити, думку обвинуваченихОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 гр. ОСОБА_13 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, розглянувши та дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, колегією суддів встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою в групі осіб 20 березня 2015 pоку, близько 21:00 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом - квадроциклом марки «АСХА» вартістю 10000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 .

Крім того, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг вісімнадцятирічного віку та є неповнолітнім, втягнув його у злочинну діяльність, а саме за попередньою змовою в групі із останнім незаконно заволоділи квадроциклом марки «АСХА» вартістю 10000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 .

При цьому, доведеність вини як ОСОБА_9 так і ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку, яким суд дав належну оцінку, та які ніким не оспорюються.

Та, на думку колегії суддів, факт скоєння злочинних дій та винуватість обвинувачених повністю стверджується як показами самих обвинувачених, так і показами потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , протоколами огляду місця події та іншими, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Разом з тим, визнаючи ОСОБА_10 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, як вбачається із вироку суду підставою виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення є те, що дане звинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 показав, що не мав умислу втягувати ОСОБА_9 у злочинну діяльність; йому не було достеменно відомо про вік останнього, домовленість на вчинення крадіжки була взаємною; та ОСОБА_9 добровільно погодився на вчинення даних дій.

Однак, згідно звукозапису судового засідання районного суду обвинувачений ОСОБА_10 показав, що він знав, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, так як ОСОБА_9 показував йому відповідне посвідчення, де зафіксовано вік ОСОБА_9 та знав, де він навчається, і що саме він запропонував ОСОБА_9 скоїти крадіжку. Ці ж покази останній підтвердив і в апеляційному суді.

Крім цього, свідок ОСОБА_16 - мати останнього, в районному суді також вказала, що її син ОСОБА_10 знав про неповнолітній вік ОСОБА_9 , так як спілкувався з останнім протягом тривалого періоду часу, та що вони скоїли крадіжку квадроцикла.

У зв`язку з тим колегія суддів прийшла до переконання, що ОСОБА_9 усвідомлював, що вчиняє в групі з ОСОБА_10 незаконне заволодіння транспортним засобом, а ОСОБА_10 - що втягує неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність. При цьому під втягненням неповнолітнього у злочинну діяльність слід розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах, у даному конкретному випадку для отримання певних матеріальних благ.

А тому колегія суддів вважає, що місцевий суд безпідставно виправдав ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 304 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки його вина у скоєнні даного злочину повністю підтверджується зібраними органом досудового слідства та дослідженими як районним судом так і апеляційним судом доказами.

І органами досудового розслідування дії ОСОБА_10 в цій частині вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 304 КК України як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

На підставі викладеного колегія суддів прийшла до переконання, що вирок місцевого суду в частині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового вироку, яким ОСОБА_10 у скоєнні даного кримінального правопорушення слід визнати винним.

При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 вид та розмір покарання, колегія суддів приймає до уваги обставини справи, тяжкість скоєного, а також те, що ОСОБА_10 свою вину у скоєнні даних злочинів фактично визнав повністю, у скоєному розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, його молодий вік, відсутність претензій з боку потерпілого, та його позитивну характеристику.

Та з врахуванням всіх вище перерахованих обставин, що пом`якшують покарання останнього, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_10 слід застосувати ст. 69 КК України, на підставі якої призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 304 КК України, та приходить до переконання що виправлення та перевиховання останнього може бути досягнуто без відбування покарання, та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_10 на підставі ст. 75 КК України від покарання з випробуванням.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України слід скасувати та ухвали новий вирок, задовольнивши тим самим апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418 та 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь в суді першої інстанції, задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в часині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 304 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним та засудити

- за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 цього ж кодексу, - на 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 304 КК України, із застосуванням ст. 69 цього ж кодексу, - на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити обвинуваченому ОСОБА_10 остаточне покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:
Судді: