Справа № 565/1614/16-к
Провадження № 1-кп/565/84/16
У Х В А Л А
25 листопада 2016 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- обвинувачених - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,
Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце його проведення. У письмовій заяві від 18 листопада 2016 року, правильність перекладу якої засвідчено перекладачем ОСОБА_7 , потерпілий просить провести підготовче судове засідання без його участі.
Обвинувачені: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зазначили про відсутність підстав для призначення судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акта.
Прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, зазначивши про підсудність даного кримінального провадження Кузнецовському міському суду Рівненської області та відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України. Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні прокурор підтвердив наявність суперечностей між фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, і формулюванням обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.89 КК України є таким, що не має судимості.
Заслухавши думки і доводи обвинувачених і прокурора, суд встановив наступне.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідуючи вимогам ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Згідно з даними правової кваліфікації кримінального правопорушення, наведеними в цьому обвинувальному акті, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вони вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Частиною 2 ст.186 КК України передбачена кримінальна відповідальність за наступний злочин грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Проте з наведеної в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на ч.2 ст.186 КК України слідує, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, який передбачений ч.2 ст.186 КК України, без кваліфікуючої ознаки цього злочину застосування під час грабежу насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: у скоєнні умисного, відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Даних про те, що такий грабіж був поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення і його правовій кваліфікації не зазначено.
Окрім цього, судом встановлено, що між викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванням обвинувачення існує суттєва суперечність.
Так, у викладі фактичних обставин зазначено, що попередня змова ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на викрадення речей потерпілого ОСОБА_9 мала місце після виникнення між обвинуваченими і потерпілим двох словесних конфліктів та після нанесення обвинуваченими потерпілому ударів і застосування фізичного насильства. При цьому обставин, які б свідчили, що обвинувачені застосували відносно потерпілого насильницькі дії саме з метою пограбування, а не з іншою метою (через виниклі особисті неприязні відносини внаслідок словесних конфліктів), в обвинувальному акті не викладено, хоча мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, слідуючи п.2 ч.1 ст.91 КПК України, підлягають встановленню і доказуванню, а обов`язок доказування цих обставин згідно з ч.1 ст.92 КПК України покладено на слідчого і прокурора. Правова кваліфікація фізичному насильству, вчиненому обвинуваченими відносно потерпілого, в обвинувальному акті не надана.
У формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 нанесли легкі тілесні ушкодження громадянину Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії Уорріллоу Девіду з метою заволодіння чужим майном. Проте, таких даних щодо зв`язку між фізичним насильством і викраденням майна не містить виклад встановлених фактичних обставин і правова кваліфікація дій обвинувачених.
Відповідно до п.п.1.5.1 і 1.5.2. п.1.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року, згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке. Легке може бути таким що: спричиняє короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; і не спричиняє зазначених наслідків.
Однак, у формулюванні обвинувачення не наведено характеру заподіяних обвинуваченими потерпілому легких тілесних ушкоджень, а саме: таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; чи таких, що не спричинили зазначених наслідків.
Отже, за таких обставин, які вказують на істотну суперечність між собою викладу фактичних обставин кримінального правопорушення із правовою кваліфікацію кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , що викладені в обвинувальному акті, та свідчать про неконкретність формулювання обвинувачення і невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, призначення судового розгляду даного кримінального провадження є неприйнятним і недопустимим.
Відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення, що інкримінується особі, суперечність і неповнота обвинувального акта порушує право такої особи на захист від пред`явленого обвинувачення.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
На підставі наведених обставин, керуючись п.13 ч.1 ст.3, ч.2 ст.9, п.2 ч.1 ст.91, ч.1 ст.92, ч.4 ст.110, ст.ст.291, 314, ч.3 ст.371, ч.1 ст.372, п.3 ч.1 ст.392, ст.ст.393, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_10 Горегляд