Справа № 444/608/15-к
Провадження № 1-кп/444/5/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- за ч.2 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В подальшому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння обвинувачений ОСОБА_7 проїхав на автомобілі близько 700 метрів та не впоравшись з керуванням з`їхав в кювет неподалік дитячого садка с.Зашків, Жовківського району, Львівської області та заснув за кермом автомобіля, де був виявлений потерпілим і працівниками міліції.
Таким чином, своїми умисним діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що 14.01.2015 року точної години станом на розгляд даної справи він не пригадує, приїхав під магазин в с.Зашків , Жовківського району Львівської області , після чого під`їхав під магазин ОСОБА_4 , який , як йому було відомо , був винний гроші за автомобіль ОСОБА_9 . Перед тим бачились в с.Зашків, точно не пам`ятає коли саме,він з ОСОБА_10 питали коли ОСОБА_4 відасть гроші, на що останній відповів , що кошти за автомобіль на даний час не має, та що найближчим часом поверне. В той вечір 14.01.2015 року він під магазином знов запитав ОСОБА_4 чому він ОСОБА_9 не повертає кошів за авто, казав шо немає , та не знає коли поверне, сказав якшо хочеш то забирай машину, ключі та документи в машині. Після чого, він пішов та сів в машину, та в той час біля магазину був ше ОСОБА_8 , обвинувачений попросив сісти ОСОБА_8 за кермо, бо в той день не мав з собою посвідчення водія, ствердив що сидів з боку на сидінні пасажира, в той вечір падав дощ. ОСОБА_9 сказав, шоб він забрав машину додому, а він зранку забере. Він з ОСОБА_11 поїхав до нього додому, та коли ОСОБА_8 розвертався автомобілем , а саме здавав назад і заднім лівим колесом з`їхав в кювет, на що рознервувався бо було слизько, на що ОСОБА_8 встав та вийшов з авто і пішов. В подальшому, він вийшов щоб подзвонити , для того щоб витягнули автомобіль з рову, в той час під`їхало дві машини, з яких вийшли люди, які почали його бити, і він впав , піднявся і побіг до сусіда. В подальшому його забрали працівники міліції в райвідділ. Просив суд його виправдати.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні свою вину не визнав, така підтверджується доказами зібраними на досудовому слідстві, які перевірені в судовому засіданні.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 суду повідомила, що вона підтримує складений нею висновок №78 від 16.01.2015 року. Повідомила що при складанні висновку посилалась на власні знання. Про перелом її ніхто не повідомляв, щодо розміру садна не виключається, що може бути садно від кулака, утворились від дії тупих предметів, який саме предмет сказати не може, кулак не виключається .Враховуючи характеристику тілесних ушкоджень по кольору синця могли утворитись 14.01.2015 року, висновок даний з прив`язкою до вихідних даних. Окрім того додатково доповнила, що експертиза проводилась 16.01.2015 року на підставі постанови слідчого СВ Жовківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області , те що в резолютивній частині висновку вказано 14.01.2014 року є технічною помилкою. Садна виявлені у потерпілого ОСОБА_4 могли утворитись від одного або двох ударів, точно сказати не може. Дані ушкодження є свіжі та відповідають періоду у якому відбулась подія.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з підсудним знайомий , підстав його оговорювати в нього немає. Повідомив суд, що коли він підійшов до рова то побачив , як в машині спав обвинувачений ОСОБА_7 в нетверезому стані, який був дуже п`яний, вони його розбудили. Коли обвинувачений ОСОБА_7 вийшов то штовхнув ОСОБА_16 в груди . Відстань від рову до будинку обвинуваченого ОСОБА_7 приблизно 500 метрів . Потерпілий ОСОБА_4 йому пояснив, що обвинувачений його вдарив та забрав ключі і поїхав. Також повідомив, що зі слів потерпілого ОСОБА_4 за автомобіль потрібно було дати 5 000 грн. однак як місяць після купівлі авто виникли проблеми ціну за авто опустили до 3 000 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що йому подзвонив потерпілий ОСОБА_4 та повідомив що його побили і забрали його автомобіль, вони сіли і поїхали до нього , зустріли ОСОБА_8 він відав їм ключі і телефон, показав де шукати машину. Обвинувачений ОСОБА_17 спав в машині на місці водія та був дуже п`яний, коли вони його розбудили то він його штовхнув і втік . Коли вже були працівники міліції то прийшов ОСОБА_10 швагро обвинуваченого ОСОБА_17 , та казав нащо то робити, щось про гроші говорив , та повідомив що потерпілий ОСОБА_18 у нього купив цей автомобіль за 5 000 грн.Також просив обвинуваченого ОСОБА_17 піти до потерпілого ОСОБА_19 забрати гроші або авто.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 був дуже п`яний, було чути запах алкоголю з рота, спав за кермом водія . Пам`ятає що були якісь розмови але в них він не вникав. Також бачив як обвинувачений вдарив в область грудей ОСОБА_21 та як з машини обвинувачений ОСОБА_17 наніс удар в обличчя потерпілому Грабу . Також бачив як обвинувачений стрибав через браму.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він розмови щодо сум коштів не чув. Обвинувачений ОСОБА_7 втікав чи хтось його бив не бачив. Як керував обвинувачений автомобілем не бачив, бачив вже як обвинувачений спав за рулем авто , та що обвинувачений ОСОБА_17 наніс удар потерпілому Грабу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він не може сказати що обвинувачений ОСОБА_7 в той день був п`яний, бачив що він був перд брамою.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він був понятим по справі . Повідомив що така слідча дія відбулася та що на своїх показах настоює.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що він був присутнім на відтворенні обставин події з потерпілим ОСОБА_4 . Повідомив що така слідча дія відбулася та що на своїх показах настоює.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що з обвинуваченим в добрих відносинах , проте з відповідачем в недобрих відносинах, що минулого року він продав свій автомобіль потерпілому ОСОБА_4 по усній домовленості так як йому були потрібні гроші, який перед ним зобов`язався що через місяць з ним розрахується . Однак останній після того почав уникати з ним зустрічей та розмов . В подальшому він попросив обвинуваченого ОСОБА_7 щоб той підійшов до потерпілого ОСОБА_4 для того щоб він віддав авто або кошти за авто. Обвинувачений ОСОБА_7 забрав автомобіль та з ОСОБА_8 заїхав на подвір`я , обвинувачений був збоку , п`яний не був, а ОСОБА_8 за кермом автомобіля, та сказав, що потерпілий ОСОБА_4 повернув автомобіль.Через 15 хв. під`їхав бо подзвонив ОСОБА_8 та сказав що щось сталось із машиною та обвинуваченим ОСОБА_7 , тому він взяв свою дружину та пішов туди, побачив багато людей, міліцію. Також доповнив , що на його звернення потерпілий ОСОБА_4 про зустріч чи розмову не реагував, а при зустрічі потерпілий його уникав. Також повідомив що йому не відомо де саме проживав потерпілий , лише знав шо в с.Зарудці, тому попросив обвинуваченого ОСОБА_7 забрати в потерпілого ОСОБА_4 кошти або авто.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 він знає. Повідомив, що він був присутній коли ОСОБА_4 купував автомобіль в ОСОБА_9 , пам`ятає що дане авто не заводилось, та що вони між собою домовлялись про гроші, тому він не вникав в їх розмову, яка сума не знає, при розрахунку присутній не був. Знає, що ОСОБА_4 мав додати кошти ОСОБА_9 , зі слів ОСОБА_9 знає, що ОСОБА_4 гроші не дав, зі слів ОСОБА_4 знає, що гроші ОСОБА_9 відав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він в той день йшов додому з дня народження друга. По дорозі побачив як під`їхав його знайомий ОСОБА_4 він до нього підсів. Пізніше під`їхав ОСОБА_7 забрав авто в ОСОБА_4 і поїхав, бійки не було, лише ОСОБА_7 один раз замахнувся рукою і все, ОСОБА_4 після цього відійшов. Думає , що автомобіль ОСОБА_4 віддав не добровільно.
Протоколом огляду місця події від 15.01.2015 року та доданою до нього фототаблицею, встановлено що місцем події є роздоріжжя доріг Зашків-Завадів та дорога, яка веде до дитячого садка. Та під час огляду встановлено два сліди пальців рук на землі, сліди підошви взуття на резиновому килимку з сторони пасажира з переду , бутилка з під напою «Пепсі Кола» з прозорою речовиною всередині, два пластикових стаканчика. Виявлене під час огляду вилучено .
Як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції №279 від 15.01.2015 року проведеного о 05 год. 20 хв., що гр. ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Як вбачається із висновку експерта №78 від 16.01.2015 року, у гр. ОСОБА_4 виявлено садна на верхній повіці правого ока, у виличній ділянці справа, синець у виличній ділянці справа, які утворились від дії тупих предметів , могли виникнути 14.01.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження . Судово-медичних даних про отримання тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площину з висоти власного росту немає.
Висновком експертизи №21/11-04 від 26.01.2015 року та фототаблицею, з якого вбачається , що один слід пальця руки перекопійований на відрізку №1 прозорої липкої стрічки 45х24 мм., та слід долоні руки перекопійований на відрізку №2 прозорої липкої стрічки 68х24 мм., вилучені під час огляду автомобіля марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 , належний гр. ОСОБА_4 в с.Зашків, придатні для ідентифікації особи.
Слід пальця руки перекопійований на відрізок прозорої липкої стрічки №1 розмірами 45х24 мм., та слід долоні руки перекопійованого на відрізку прозорої липкої стрічки №2 розміром 68х24 мм., залишені відповідно мізинцем та долонею лівої руки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Фототаблицею до протоколу огляду місця події за фактом незаконного заволодіння транспортного засобу марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_4 в с.Зашків, Жовківського району Львівської області від 15.01.2015 року.
Протоколом слідчого експеременту від 18.02.2015 року , за участю потерпілого ОСОБА_4 .
Окрім того, в судовому засіданні 23.12.2015 року захисник обвинуваченого заявив клопотання про долучення до матеріалів даного кримінального провадження як доказ упередженості досудового слідства у даному кримінальному провадженні, копію ухвали слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 31.03.2015 року , згідно якої зобов"язано прокурора Жовківського району Львівської області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 від 11.02.2015 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення , передбаченого ст.190 КК України гр. ОСОБА_4 .
Згідно з вимогами пунктів 17,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України по питанням судового розгляду кримінальних справ та постановлення вироку висновки суду по оцінці доказів необхідно викладати в вироках в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви щодо достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних та виключення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Водночас у ч.3 ст. 62 Конституції закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Суд не бере до уваги такий доказ, оскільки стороною захисту не надано жодного процесуального документу про притягнення гр. ОСОБА_4 до відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив та оголосив ряд клопотань про визнання доказів недопустимими, а саме :
23.12.2015 року заявив клопотання про визнання доказів недопустимими про допит свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні, оскільки його покази надані в судовому засіданні відрізняються від показів наданих ним на досудовому слідстві,
- доказу про допит на судовому слідстві за клопотанням сторони обвинувачення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 оскільки вищевказані свідки є зацікавленими особами, а їх покази є сумнівними і потребують додаткової перевірки а також покази містять розбіжності , у зв"язку з чим не можуть підтвердити прямо чи непрямо існування обставин незаконного заволодіння обвинуваченим ОСОБА_7 транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а є припущенням. А також покази свідка ОСОБА_8 в частині підтвердження того, що 14.01.2015 року автомобілем марки "ВАЗ 2106" д.н.з. НОМЕР_2 керував обвинувачений ОСОБА_7 , визнати неналежним доказом.
- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 від 15.01.2015 року о 5 год. 20 хв. оскільки такий не відповідає вимогам КПК України .
- висновок експерта №78 судово- медичної експертизи відносно ОСОБА_7 так як такий належним чином не оформлений.
Відповідно до вимог ст.257 КПК України, суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, оголосити протоколи та інші документи.
Зокрема, щодо клопотання захисника в частині визнання недопустимим доказом, а саме : показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 про те, що вони не бачили як обвинувачений ОСОБА_7 керував, викраденим за версією слідства вищевказаним транспортним засобом , та що вони не були присутні під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, не були присутні під час договору купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу, та про конфлікт обвинуваченого та потерпілого свідкам стало відомо після вищевказаного конфлікту, суд приходить до висновку що показами з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.
Суд має право визнати допустимим доказом покази з чужих слів, незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі покази є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
В даному випадку, обвинувачений та захисник, звертаючись до суду з клопотанням про визнання доказів недопустимими, захисник посилається на те, що допити були проведені з порушенням норм КПК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження .
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження Том 1 /а.с.164-168, 204-205/ свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , допитувались в судовому засіданні в якості свідків 18.05.2015 року, покази останніми надавались під присягою та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів , та такі покази надані не із чужих слів, а свідками особисто в судовому засіданні .
Вищезгадані покази свідків є послідовними, відповідають обставинам події, а тому суд вважає такі правдивими і покладає в основу вироку.
Також в судовому засіданні 11.02.2016 року захисник обвинуваченого заявив та оголосив ряд клопотань про визнання доказів недопустимими, а саме :
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті обєктивні звязки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.
Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.
Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. "Фактичний" означає стан чого-небудь, який відповідає фактам, що відображають дійсність.
Дані - це інформація (дані про факти), яка необхідна для висновку чи прийняття рішення. Фактичні дані - це дані для якого-небудь рішення, висновку, що відображають дійсність. Відповідно до змісту коментованої норми фактичні дані - це відомості, отримані у порядку, встановленому КПК, про наявність чи відсутність фактів і обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Тобто, вищевказані докази які просить захисник обвинуваченого визнати недійсними є фактичними обставинами , які не оспорюються сторонами кримінального провадження та відображають дійсність та не підлягають їх спростуванню.
Аналізуючи наведені докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні в їх сукупності, суд визнає, що допитаний судом потерпілий та свідки, експерт дали суду правдиві послідовні покази, які узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження.
Також, вказаними доказами спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині невизнання вини у скоєному кримінальному правопорушенні. Суд, оцінює вищевказані покази обвинуваченого критично, оскільки вони суперечать сукупності доказів досліджених в судовому засіданні та невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як намагання уникнути покарання за скоєне правопорушення .
Так, під незаконним заволодінням транспортним засобом у ст.289 КК України, слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача, всупереч їх волі.
В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи, шо вищевказаний автомобіль належить не йому, протиправно та умисно перемістив його з місця первинного знаходження в інше місце, а саме скориставшись тим що в автомобілі були ключі, завів транспортний засіб та рушив, тобто фактично встановив контроль над транспортним засобом, всупереч волі власника.
Окрім цього, суд приймає до уваги дії обвинуваченого, а саме нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, для продовження свого умислу, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом .
А тому, суд приходить до висновку, що обвинувачення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, пред`явлене, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (ст.6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст. 6 застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ.
Тому, оцінивши докази по даній кримінальній справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 полягає в тому, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а тому суд такі його дії кваліфікує за ст.286 ч.2 КК України.
Злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_7 згідно із ч.5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.
Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує те, що останній раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, працює, одружений .
Обставин, які б помякшували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставиною, яка б обтяжувала покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховую те, що останній дане правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно роз`яснень наданих в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України, суд повинен призначити покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин . Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу , суду належить обговорити питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочин на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецедиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфіукуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю, відшкодували завдані збитки тощо.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Таким чином, з врахуванням викладеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться. І оскільки суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і даних які б свідчили про здатність винного виправитися без ізоляції від суспільства судом не здобуто, то йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження з його боку нових злочинів.
Санкцією ст.289 ч.2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. З врахуванням наведених вище обставин, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, який не до кінця усвідомив своїх неправомірних дій та наслідків , думки потерпілого щодо призначення міри покарання обвинуваченому у межах санкції статті, суд прийшов до переконання, що достатнім буде покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації належного обвинуваченому ОСОБА_7 майна, та для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження з його боку нових злочинів буде достатнім строк у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
В якості речового доказу по кримінальному провадженні визнано :
Автомобіль марки «ВАЗ 2106» білого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 . Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України такий слід повернути потерпілому.
Відповідно до ст.124 ч.2 КК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 392, 394 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна .
Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання після набуття вироком законної сили.
Речовий доказ по кримінальному провадженні : Автомобіль марки «ВАЗ 2106» білого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, потерпілому , законному представнику потерпілого та захисникам.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1