Справа № 1-14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Захарчук М.В.,

за участю прокурора Бірука П.В.,

захисника підсудної ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку с.Софіївка вул.Вербська Софіївка, 105 Дубенського району Рівненської області, українку, громадянку України, вдову, працюючу різноробочою ПСП «Україна», ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше несудиму, в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2007 року, біля 13-ї години, між ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3, які перебували у стані алкогольного сп»яніння за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, на грунті особистих неприязних відносин, виникла суперечка, яка в подальшому переросла в бійку.

Під час даної бійки ОСОБА_2 маючи умисел на позбавлення життя чоловіка взяла у кімнаті свого будинку кухонного ножа та нанесла ним один удар в область живота останнього, в результаті чого ОСОБА_3 були отримані тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани передньої черевної стінки з пошкодженням великого сальника, брижи тонкої кишки, стінки тонкої кишки і ситовидної кишки, що спричинило гостру крововтрату. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 того ж дня помер у Дубенській ЦМЛ.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині, а саме в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині визнала частково. Показала, що вона захищалася і це не було навмисне вбивство. 30 числа до них зайшов напарник чоловіка ОСОБА_5 запитати чи піде ОСОБА_4 на роботу. Вони почали випивали в хаті, а вона була в хліві, займалася по господарству. Коли повернулася до хати, чоловік сказав сісти їй за стіл з ними і випити, а то поб"є. Так вона пробула з ними біля години часу. Потім ОСОБА_5 пішов за сигаретами і приніс з собою ще пляшку горілки, яку вони також випили. Після цього, ОСОБА_5 пішов додому, а між нею і чоловіком виникла сварка. Вона взяла на столі ножа, який був в коридорі і почала іти на вулицю, різати яблука для корови. Ніж був у її руці розміщений лезом від неї назад. В цей час ОСОБА_4 схопив її ззаді за коси, хотів вдарити. Забувши про ножа в руці, вона відпихнула його тою рукою від себе. Ніж попав йому в нижню ліву частину живота. Це сталося при виході з кімнати в кухню. Після цього, біжучи з хати, кинула ножа в коридорі в банку з огірками, яка була без кришки, щоб він той ніж в неї не всадив. Він біг за нею по хаті і на вулиці також. Метрів три до сусідських воріт впав на землю. Вона попросила сусіда ОСОБА_6 викликати швидку, а сама побігла за грошима додому. Взяла ще рушника щоб прикласти йому до рани. З ляку сказала всім, що він напоровся на цвяха. Вона не мала наміру вбивати його, це вийшло випадково, так як вона просто хотіла відпихнути чоловіка від себе, «відмахнулася» рукою в якій був ніж. Петро постійно обзивав її і бив. Через це їх син боявся його і жив з 1996 року з її батьком і братом. Вона чим могла тим допомагала їм. Весь час надіялася на те, що чоловік виправиться, тому і терпіла все це. Просить при призначенні врахувати те, що у неї залишається сам син, який живе у брата.

Крім часткового визнання своєї вини підсудною ОСОБА_2 її вина доведена по справі наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 в суді показав, що 30 липня 2007 року о 13 год. до нього додому прийшла сусідка ОСОБА_7 і попросила викликати швидку допомогу для чоловіка ОСОБА_4. Коли він вийшов на вулицю, то побачив ОСОБА_4, який лежав на землі навпроти воріт, штани в нього були в крові. Як ОСОБА_2 причинила тілесні пошкодження ОСОБА_3 він не бачив. Рая п»яна не була. Померлий бив її постійно і дуже жорстоко, погано відносився до неї.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 в суді дали показання, що підсудна із померлим часто випивали разом і билися між собою. Їх син ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_8 жити у три роки і лишився там. Він є його офіційним опікуном. Матеріально не допомагали дитині.

Із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що їх сім»я дружила із сім»єю підсудної. Були випадки, що ОСОБА_2 ночувала у них, чекала, коли ОСОБА_3 заспокоїться, як вип.»є. Про все дізналася від працівників міліції.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили, що 30 липня 2007 року виїзджали на виклик з ОСОБА_13 до ОСОБА_3 Чоловік був ще при свідомості. Казав, що у нього в животі ніж, але це насправді не було так. Підсудна сказала, що ми ніж не знайдемо. Вони нецензурно сварилися між собою, були обоє випивші. Двіччі посилали підсудну по гроші і сказали, щоб їхала з ним до лікарні. По дорозі жінка казала, що не дочекається вже коли буде вдовою, а чоловік казав, що її будуть судити.

Свідок ОСОБА_5 в суді показав, що того дня із померлим і його жінкою розпивали спиртне в них вдома. Після цього він пішов додому, а вони мали іти сіяти кукурудзу. Він пропонував ОСОБА_2 свою допомогу, але остання відмовилася, боялася, що буде ревнувати ОСОБА_3.

З висновків судово-медичної експертизи № 92-Е від 31.08.2007 року, №70 від 11 червня 2009 року встановлено, що в ОСОБА_3 було виявлено колото-різану рану передньої черевної стінки. Рана проникла в черевну порожнину, по ходу раньового каналу пошкоджений великий сальник, брижа тонкої кишки, стінка тонкої кишки (сигновидної кишки). Виявлене ушкодження є результатом однієї травматичної дії колюче-ріжучим предметом (має причинний зв"язок із настанням смерті потерпілого). В момент отримання ушкодження потерпілий міг бути спереду від нападника, збоку справа при умові, що ніж нападник держав правою рукою і обидва знаходилился у вертикальному положенні. Відповідають строку, тобто 30 липня 2007 pоку, удар було нанесено з невеликою силою. Проникаюче колото-різане пошкодження живота має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. При вказаному ОСОБА_2 взаєморозташуванні потерпілого (ззаду і дещо справа) відносно неї та при відміченому нею утримуванні ножа («лезо виступало від мізинного пальця правої руки») можливість заподіяння такого характеру поранення є в даному випадку малоймовірним. Судово-медичні дані не відповідають показам ОСОБА_2 в частині механізму нанесення ушкодження, а саме від удару ножем при «відмахуванні» назад.(т.1 а.с.129-130, т.2 а.с.77-80).

Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №42-Д/70-09 від 12 квітня 2010 року ні локалізація вхідної рани на животі у ОСОБА_3, ні умовний напрямок ранового каналу на які вказала підсудна ОСОБА_2 під час відтворення обстановки та обставин події від 17 вересня 2009 року не відповідають отриманим судово-медичним даним вхідна рана на тілі ОСОБА_3 була розташована на лівій половині живота в 1,5 см. лівіше пупка, рановий канал був спрямований спереду назад, зверху вниз і незначно справа наліво. Таким чином, судово-медичні дані не відповідають показам підсудної, які вона дала під час відтворення обстановки і обставин події від 17 вересня 2009 року в частині механізму нанесення ушкодження, а саме від удару ножем при «відмахуванні» ОСОБА_2 назад. (т.2 а.с.141-145)

Висновком судово-медичної експертизи №285 від 1 серпня 2007 року, встановлено, що тілесних ушкоджень у ОСОБА_2, які відповідали б строку 30 липня 2007 pоку виявлено не було (т.1 а.с.122).

Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що показання підсудної щодо відмахування нею рукою, у якій був ніж, не відповідають отриманим судово-медичним даним.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 17 вересня 2009 року під час якого, підсудна показала і розказала як вчинила даний злочин (а.с.т.2 а.с.96-108).

Суд вважає, що дії підсудної ОСОБА_2 не були пов"язані із захистом від протиправних дій ОСОБА_3

Наносячи удар ножем в живіт чоловіком ОСОБА_2, розуміла, що має у руках ніж, проте байдуже віднеслася до такого наслідку як смерть потерпілого. ОСОБА_2 усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудної є її щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудній є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Оцінивши всі зібрані і перевірені у судовому засіданні докази з точки зору їх достовірності, достатності, допустимості і стосовності, суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїла його ОСОБА_2 Її дії вірно кваліфіковані органами попереднього розслідування за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні виду і розміру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винної, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має неповнолітню дитину та вважає, що її виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1997 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» (із змінами та доповненнями від 03.12.1997 р. №12) оплата праці експертів здійснюється згідно з відповідною інструкцією за рахунок коштів органу, яким зазначені особи залучені до участі в справі. А тому, неоплата праці експертів органом досудового слідства у встановленому порядку є порушенням діючого законодавства та не підлягає до стягнення судом.

Керуючись ст.ст.323, 324, 327 КК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною за ч.1 ст.115 КК України і обрати покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання рахувати з 30 липня 2007 року.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_2 запобіжний захід взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з моменту вручення його копії засудженій.

Суддя: