Справа № 727/7726/16-к
Провадження № 1-кп/727/367/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про примирення від 28 вересня 2016 року, укладену в кримінальному провадженні № 0002252 від 14 серпня 2016 року, яка надійшла до суду з Чернівецької місцевої прокуратури, за обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, уродженця с.Чагор, проживаючого АДРЕСА_1 не працюючого, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопрушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги зі сторони потерпілої ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки « Номі і 503» чорного кольору вартістю 2000 грн., який знаходиться в чохлі червоного кольору, з сім карткою оператора «МТС» вартістю 10 грн. Після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.1 КК України, таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України під час досудового розслідування 28 вересня 2016 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у таємному викраденні чужого майна та повністю відшкодував ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.185 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 грн.

На момент підписання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1) КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 погодилась з тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за даний злочин (окрім випадку невиконання ним у подальшому умов угоди).

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла ОСОБА_5 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян., що становить 850 грн.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_5 чи вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 злочину за ст.185 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкий злочин, ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 28 вересня 2016 року між ним та потерпілою ОСОБА_5 і узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості та обставин вчиненого злочину, а також особи обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним за ст.185 ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід Держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ ОСОБА_1