Справа № 621/2904/15-к
Провадження № 1-кп/621/51/16
ВИРОК
іменем України
24.05.2016 року м. Зміїв
Колегія Зміївського районного суду Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальні провадження № 0001121, № 0001019 по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Люботин Харківської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не працюючої, розлученої, із середньою освітою, раніше судимої:
- 23.11.1999 року Люботинським міським судом Харківської області за ст. 94 КК України до 9 років позбавлення волі, додаткова міра ст. 14 КК України - лікування від алкоголізму. 19.07.2008 року звільнена із Качанівської ВК № 54 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.07.2015 року близько 09.00 години ОСОБА_10 після вживання спиртних напоїв прибув до місця проживання його знайомого ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 , в якого на той час на огороді працювала ОСОБА_9 співмешканка ОСОБА_10 , де із-за пляшки горілки між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 ножем, який мала при собі і обробляла ним огородину, навмисно нанесла не менше двох ударів в область обличчя та грудної клітки ОСОБА_10 . В результаті зазначених злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №203-3м/15 від 16.10.2015 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої різаної рани зовнішнього носу, рваної рани верхньої губи справа, непроникаючі рани правої половини грудної клітки, які в сукупності, так і кожне окремо, за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітки, що ускладнилися у своїй течії розвитком правостороннього пневмоторекса, що за ступенем тяжкості кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Крім того, 13.10.2015 року у вечірній час ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась поблизу кафе «Берізка» по вул. Курдяєва, буд. 7 с. Чемужівка Зміївського району Харківської області та знаючи про те, що в кафе знаходяться спиртні напої, у неї виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства.
З метою реалізації свого злочинного умислу у той же день близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , озброївшись ножем, який мала при собі, через вхідні двері зайшла до приміщення вищезазначеного кафе, де, тримаючи ніж у руці, стала погрожувати бармену зазначеного кафе ОСОБА_6 його застосуванням, чим подавила волю останньої, а саме в цей час підійшла до барної стійки кафе, зі стелажів якої забрала дві пляшки коньяку ТМ «Болград», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 118 від 16.10.2015 року 130 грн.00 коп. кожна, які належать ОСОБА_7 , тим самим заволоділа чужим майном, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 260 грн. Заволодівши чужим майном ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникла.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто скоєнні нападу з метою заволодіння майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням до приміщення.
Обвинувачена ОСОБА_9 вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнала частково, не заперечувала час і місце конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 поранення ножем потерпілого та спростовувала факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень та умисел на спричинення тілесних ушкоджень.
Кузнецова пояснила, що 17.07.2015 року вона пішла на роботу десь о 7-00 год. ранку до ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 після вчорашньої випивки ще не відійшов та ще й вранці похмелився , був дуже п`яним і залишився вдома, горілку вона забрала з собою. Обвинувачена стала працювати, ОСОБА_12 прийшов до неї, був вже нетверезим, став її ображати, кинувся на неї з копаницею, в руках у неї був ніж, яким ОСОБА_9 обрізала полуницю, і вона просто відмахнулась , вдаривши його двічі ножем, оскільки не було змоги втекти. Перший удар був по обличчю, коли ОСОБА_10 замахнувся держаком і вдарив її, у ОСОБА_9 була вибита ключиця, однак, медичний огляд не проводився, бо вона не наполягала. Другий удар був в спину, коли він нагнувся за копаницею, бо в той момент потерпілого не можливо було зупинити, вона захищалась, тому нанесла ушкодження не навмисно. Після того як обвинувачена побачила поранення на тілі у ОСОБА_10 , вона відвела його у двір до господарів, обробила йому рани та вони разом пішли додому, де вона викликала швидку допомогу. В лікарні потерпілому зашили ніс, встановили дренаж, щоб не накопичувався гній, після чого він самостійно пішов додому. Обвинувачена не вважає тілесне ушкодження на спині тяжким, хоча поранення і проникаюче, однак воно не зачепило життєво важливі органи.
Свою вину ОСОБА_9 в інкримінованому їй злочині за ч. 3 ст. 187 КК України також визнала частково і показала, що, 13.10.2016 року увечері після того як їй в магазині та свідок ОСОБА_13 відмовили продати в борг спиртне, вона вирішила зайти в кафе «Берізка», де звернулася до ОСОБА_6 , яка почала сваритися та виганяти її з кафе, кидалася на неї з віником. Кузнецова розізлилася, дістала ніж і стала погрожувати ним ОСОБА_14 , казала, що приріже її, однак це були лише слова, ніякого насильства вона не застосовувала. Обвинувачена визнає, що в кафе вона зайшла з ножем, ніж з нею був завжди, тримала вона його в кармані куртки, однак умислу на розбійний напад у неї не було, це сталося випадково, зайшла вона в кафе, щоб взяти в борг випити. ОСОБА_9 також не заперечує, що вона кидала пляшки, але не в ОСОБА_6 , визнає, що взяла дві пляшки коньяку з барної стойки, не заходячи в бар, просто протягла руку і дістала. Обвинувачена спростовує те , що в її діях було проникнення в приміщення кафе, яке на той час було відкрите, в бар і на кухню двері були також відкриті, спиртні напої можна було дістати не заходячи за барну стойку.
Таким чином, в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих їй злочинах визнавала частково, однак, під час судових дебатів та останнього слова, обвинувачена розкаялася в скоєному.
Незважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_9 , її вина у вчиненні інкримінованих їй злочинів підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що він з ОСОБА_9 влітку працював у ОСОБА_11 . Одного дня, коли він вранці прокинувся, ОСОБА_9 вже не було, вона забрала з собою горілку. ОСОБА_10 пішов до ОСОБА_11 , де працювала обвинувачена і почав з нею сваритися, вимагав у неї горілку, замахнувся на неї копаницею, відчув спочатку один удар в обличчя, а коли нагнувся, кольнуло в спині. Після чого його вмили, обробили рани і вони з ОСОБА_9 пішли додому, де він ще випив, ліг спати, потім приїхала швидка допомога і його відвезли в лікарню. В лікарні йому зашили рану, хотіли покласти в лікарню, він відмовився, оскільки почував себе нормально та йому потрібно було йти на роботу до ОСОБА_15 копати траншеї під огорожу. Після того як потерпілому зробили рентген, скориставшись відсутністю медичних робітників, він не дочекавшись медичних рекомендацій, самовільно пішов додому. Претензій до обвинуваченої ОСОБА_10 не має, оскільки вважає, що саме він спровокував її на такі дії.
- Показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що вона працює в кафе «Берізка» в с. Чемужівка продавцем-барменом. 13 жовтня 2015 року вона знаходилась на робочому місці приблизно о 19.00-19.30 год. приймала товар, в цей момент в приміщення кафе забігла ОСОБА_9 з ножем, ніж був великий, одразу підбігла до потерпілої і стала вимагати горілку. Потерпіла злякалася вибігла на кухню, обвинувачена побігла за нею, погрожувала розправою, забігла за барну стойку, схватила пляшки, почала кидати над головою потерпілої. В цей час на кухні знаходилась кухар кафе ОСОБА_13 , вони стали викликати власників кафе, а ОСОБА_9 схопила дві пляшки коньяку з бару і вибігла з приміщення, кухарка встигла зачинити двері. Обвинувачена почала бити по вікнах, потім схватила смітник, який знаходився на вулиці біля кафе і зникла.
- Показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона є власником кафе «Берізка» в с. Чемужівка. 13.10.2015 року приблизно о 19.00 їй зателефонувала її працівниця ОСОБА_13 , вона дуже кричала , що їх вбивають, пізніше вона зателефонувала ще раз, сказала, що ОСОБА_9 вже почала бити вікна. Коли вони з чоловіком приїхали до кафе вікна були цілі, вони стали шукати обвинувачену і знайшли її біля пошти в кущах, в її пазусі була пляшка коньяку, ще пляшку знайшли біля пошти, обвинувачена також взяла ще й смітник, щоб здати на металолом, біля смітника вони знайшли ніж, який випав у обвинуваченої , ніж був великий. Потерпіла також вказала , що ОСОБА_9 перед цим випадком заходила до її магазину і просила дати їй горілку в борг, їй відмовили, вона й пішла до кафе.
- Показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що вона працює в кафе «Берізка» в с. Чемужівка кухарем. 13.10.2016 року вони з барменом ОСОБА_6 були в кафе, ОСОБА_16 приймала товар, в цей час до кафе забігла ОСОБА_9 в руках у неї був великий ніж, стала вимагати спиртне, погрожуючи, що вона їх приріже, стала кидати в ОСОБА_6 пляшки, потерпіла оборонялася від неї віником. Потім ОСОБА_9 схватила дві пляшки коньяку та побігла, свідок встигла зачинити за нею двері. На вулиці ОСОБА_9 стала бити вікна.
- Показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що 13.10.2015 року його дружині ОСОБА_7 зателефонували працівники їхнього кафе, повідомили, що на них напали. Коли вони з дружиною приїхали обвинуваченої на території та в кафе не було. Вони її знайшли біля пошти. ОСОБА_9 заволоділа коньяком, побила пляшки, схопила смітник. На місці смітника знайшли ніж, ніж був великий. ОСОБА_9 чинила опір, кричала, сварилася.
- Показаннями свідка ОСОБА_11 , про те, що ОСОБА_9 зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 влітку працювали в нього на городі. Приблизно на четвертий день з моменту коли вони стали в нього працювати, близько 9-00 ранку ОСОБА_9 прийшла на роботу одна, через 20 хв. прийшов ОСОБА_10 , дізнавшись, що вона вже працює на городі, пішов до неї. Через 10-15 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повернулися у двір, у нього був пошкоджений ніс, текла кров. ОСОБА_11 з дружиною обробили йому рану, після чого ОСОБА_12 пішов додому, швидку допомогу не викликали. Свідок також показав, що самого моменту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 він не бачив, знає, що ОСОБА_9 вдарила його ножем, бо цей ніж вона сама йому потім віддала.
- Показаннями експерта ОСОБА_18 про те, що він проводив судово-медичні експертизи потерпілому ОСОБА_10 на підставі медичних документів та матеріалів справи, оскільки потерпілий відмовився від огляду, і підтвердив, що проникаюче колото-різане поранення, яке проходить в плевральну порожнину відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.04.1995 р. кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.. ОСОБА_10 після проведення такої операції міг рухатись але обмежено.

Судом також були дослідженні письмові докази:
- інформацію головного лікаря Зміївської ЦРЛ від 21.08.2015 року №1737 про те, що ОСОБА_10 , 26.06.1970 року о 11.20 год. 17.07.2015 року звернувся за медичною допомогою в приймальне відділення Зміївської ЦРЛ з приводу отримання тілесних ушкоджень, про що зроблено запис в журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого та виробничого характеру № 1160 та в журналі обліку осіб, які звернулися в Зміївську ЦРЛ з тілесними ушкодженнями кримінального характеру № 114. Був оглянутий черговим лікарем-хірургом ОСОБА_19 та лікаремотоларингологом ОСОБА_20 . Діагноз: різана рана зовнішнього носа, рвана рана верхньої губи. Проникаюче поранення правої половини грудної клітки. Посттравматичний пневмоторакс справа. Різані рани грудної клітки справа. Аналіз крові на вміст алкоголю виявив 1,22 промиля. (а.с. 103).
- Висновок експерта № 203-Зм/15 від 16.10.2015 року про те, що у потерпілого ОСОБА_10 мало місце: непроникаюча різана рана зовнішнього носу, рвана рана верхньої губи з права, непроникаючі рани правої грудної клітки, проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітки, ускладнююче в своїй течії розвитком правостороннього пневмотаракса. Вказані вище тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії предмету, володіючого колюче - ріжучими властивостями, індивідуальні особливості якого своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо ножем, і могли бути отримані в строк і при обставинах , вказаних в постанові. По ступеню тяжкості непроникаюча різана рана зовнішнього носа, рвана рана верхньої губи справа, непроникаючі різані рани половини грудної клітки, як в сукупності, так і кожне окремо відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.04.1995 р.). По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітки, ускладнююче в своїй течії розвитком правостороннього пневмотаракса кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознаками небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.04.1995 р.). Враховуючи локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень на грудній клітці, можливо стверджувати, що направлення ранових каналів було з переді назад, з ліва на право і з низу на верх, з місцем прикладення сили в праву половину грудної клітки по задній поверхні по побіля хребтової лінії з права одне проникаюче колото - різане поранення (рана розмірами 4х1см, глибина ранового каналу 6 см, направлена вверх і назовні). Надати відповідь щодо кількості спричинених ударів не надається можливим так, як потерпілий ОСОБА_10 для проходження судово-медичної експертизи не з`явився, а в наданій медичній документації не мається об`єктивних судово-медичних даних , які вказують на кількість непроникаючих різаних ран на грудній клітці. Однак, враховуючи надані мед.записи, можливо стверджувати, що потерпілому ОСОБА_10 була причинена одна непроникаюча різана рана зовнішнього носу, одна рвана рана верхньої губи з права, одне проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітки по задній поверхні по побіля хребтової лінії. Враховуючи локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень на різних ділянках тіла, можна стверджувати, що ОСОБА_10 не міг спричинити собі вищевказані тілесні ушкодження в результаті само спричинення (а.с. 104-105).
- Протокол огляду місця події від 30.10 2015 року, яким встановлено, що місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_11 , який добровільно видав ніж та пояснив, що саме цей ніж він відібрав у ОСОБА_9 , коли вона працювала у нього влітку 2015 року і яким спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.с. 106-107).
- Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.10.2015 року ножа, вилученого в домоволодінні АДРЕСА_1 , який передано на зберігання речових доказів Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківської області (а.с. 108).
- Додатковий висновок експерта № 225-3м/15 від 31.10.2015 року, в якому крім аналогічного висновку, даного судово-медичною експертизою № 203-3м/15 від 01.10.2015 року надано додатковий висновок про те, що показання ОСОБА_21 , дані нею в ході її допиту в якості підозрюваної від 31.10.2015 року в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення, а суперечать в частині кількості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 і частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманих в ході судово-медичної експертизи. Показання ОСОБА_10 , дані ним в протоколі його допиту в якості потерпілого від 20.10.2015 року в цілому не суперечать судово-медичним даним як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманих в ході судово-медичної експертизи. Вказані вище тілесні ушкодження утворились від неодноразових дій предметів, які мають колото-ріжучі властивості, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо ножем, наданим на експертизу. (а.с. 110-111).
- Протокол огляду місця події від 13.10.2015 року з фото таблицями про те, що місцем огляду є приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ФОП « ОСОБА_22 , яке розміщено по АДРЕСА_3 , кафе загороджене парканом із цегли, вхід до території двору кафе здійснюється через двуствортячі металеві ворота, що ведуть до подвір`я, де з лівої сторони від вхідних воріт в кутку з внутрішньої сторони на долівці виявлено металеву урну чорного кольору, на момент огляду у перевернутому стані, в якій знаходяться пакети соку розірвані, та дві пляшки коньяку ТМ « Белград» ємкістю по 0,5 літрів коньяку, та на момент огляду цілість пляшок не порушена. З лівої сторони від вхідних дверей на подвір» я , розміщена будівля кафе цегляна, одноповерхова, біля вхідних дверей до приміщення кафе розміщена клумба біля якої на полу, виявлено ніж із рукояткою із пластмаси, сіро-коричньового кольору, загальною довжиною ніж із рукояткою та лезом складає 30 см., довжина леза 18 см., заміри проводились рулеткою, довжиною 3 м. Вхідні двері кафе ведуть до приміщення коридору, де з лівої сторони стоять дерев`яні столи та стільці, а з правої сторони від вхідних дверей розміщені барна стійка, за якою розташовані полиці зі спиртними напоями. За барною стійкою розташовані дерев`яні одностворчаті двері, які ведуть до кімнати кухні, на момент проведення огляду, двері знаходяться в положенні відкрито та коло кухні виявлено осколки (дрібні) скла білого кольору, із розлитою прозорою рідиною із запахом алкоголю. ( а.с. 113-116 ).
- Висновок товарознавчої експертизи №1 18 від 16.10.2015 року про те, що вартість викраденого майна на момент скоєння злочину , з урахуванням зносу складає 260 грн. ( а.с.117).
- Протокол огляду предметів від 16.10.2015 року проте , що об`єктом огляду є ніж з пластмасовою рукояткою, загальною довжиною 30 см, довжина леза 18 см та дві скляних пляшки коньяку ТМ «Bolqrad», ємкістю 0,5 літрів кожна, вилучені в ході огляду місця події приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 ( а.с118).
- Постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.10.2015 року - вилучені в ході огляду місця події приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 ніж з пластмасовою рукояткою, загальною довжиною 30 см, довжина леза 18 см, який передано на зберігання речових доказів Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківської області, дві скляних пляшки коньяку ТМ «Bolqrad», ємкістю 0,5 літрів кожна, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 (а.с. 119-120).
- Протокол проведення слідчого експерименту від 17.10.2015 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 у вільній формі розповіла, що 13.10.2015 року у вечірній час вона знаходилась на роботі в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_23 », що розташоване в АДРЕСА_3 , приблизно 19 годині 30 хвилин до кафе забігла місцева мешканка с. Чемужівка ОСОБА_9 , яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та в руках якої був ніж, яка почала кричати «давай спиртное мне», «я Вас порешу», після чого потерпіла відскочила до приміщення кухні, а ОСОБА_24 тримаючи ніж в руках підбігла до барної стійки кафе, звідки схопила дві пляшки лонгеру, які кинула в напрямок кухні, продовжуючи утримувати ніж в руках, після чого схопила дві пляшки коньяку та вибігла з кафе. Після чого потерпіла ОСОБА_6 вказала, де саме вона знаходилась коли ОСОБА_24 забігла до кафе, а саме стояла біля барної стійки, потім вказала в якому кутку вона стояла коли ОСОБА_24 кидала в неї пляшки лонгеру, а сама в кутку біля кухні. Крім цього потерпіла ОСОБА_6 вказала, де саме ОСОБА_24 взяла пляшки коньяку за барною стойкою, а потім побігла в напрямку вхідних дверей до кафе (а.с. 123-125 ).
- В ході судового розгляду був оглянутий речовий доказ - ніж з пластмасовою рукояткою, загальною довжиною 30 см, довжина леза 18 см, вилучений в ході огляду місця події приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , який потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_9 впізнали і підтвердили, що саме з цим ножем обвинувачена заходила до приміщення кафе.
Зазначені письмові докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а, всі вони, у сукупності, - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.
Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведено.
Відповідно до ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров"я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, а саме враховував спосіб,знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень( сила удару,його спрямованість тощо), поведінку винного і потерпілого, яка передувала злочину, природу їх взаємин, причини припинення злочинних дій, поведінку винної особи після злочину.
Твердження ОСОБА_9 про те, що тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітки, що ускладнилися у своїй течії розвитком правостороннього пневмоторекса не відноситься до тяжкого не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються зібраними та дослідженими доказами, зокрема, висновками судово-медичних експертиз (первинної та додаткової), показаннями судового експерта, а також суперечать положенням «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.04.1995 року.
Доводи ОСОБА_9 про те, що вона оборонялася від ОСОБА_10 з метою захисту свого здоров`я, коли останній замахнувся на неї копаницею, не приймаються судом до уваги, оскільки стороною захисту не доведено, що в момент нападу потерпілого обвинувачена сприймала загрозу своєму здоров`ю як реальну. При цьому, судом враховано поведінку як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер їх дій.
Крім того, ОСОБА_9 вчинила напад з метою заволодіння майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням до приміщення і її дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 187 КК України.
При кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України, суд враховує, що ознаками об`єктивної сторони даного складу злочину є те, що психічне насильство при розбої полягає в погрозі негайно застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я або втратою працездатності). Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілої дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або й макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.
Отже, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.
Так, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 сприймала погрози ОСОБА_9 щодо застосування насильства, які супроводжувалися демонстрацією ножа, як реальну загрозу для свого життя чи здоров`я.
Крім того, в постанові Верховного Суду України від 15.11.2012 року по справі № 5-15кс12 викладено наступний правовий висновок. Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном, певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.
У суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 позиціонувала себе як особа, яка мала намір заволодіти майном кафе з його приміщення, проникнення в яке не пов`язувалося із режимом його роботи і поетапно реалізувала цей намір. Про викладене, зокрема свідчать показання потерпілих, свідка ОСОБА_13 , дані протоколу огляду місця події, протоколу проведення слідчого експерименту. Таким чином, судом встановлено предмети майна, якими обвинувачена хотіла заволодіти, їх місце знаходження, мотив її злочинної поведінки, характер, спосіб, час та послідовність вчинюваних нею дій. Так, після того, як ОСОБА_9 було відмовлено продавцем магазину, який розташований поряд з кафе, в продажі алкоголю (в борг), остання забігла в кафе з метою незаконного заволодіння спиртним, маючи при собі великий ніж, яким в подальшому стала погрожувати потерпілій ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_9 вдалося реалізувати свій злочинний намір і обвинувачена заволоділа двома пляшками коньяку з бару кафе.
Отже, твердження обвинуваченої ОСОБА_9 щодо відсутності в її діях ознаки проникнення в приміщення, а також умислу на розбійний напад, не приймаються судом до уваги і розцінюються як обраний нею спосіб захисту, що не спростовує її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, а також не впливає на тяжкість покарання.
З огляду на вищевикладене,суд виходить із сукупності всіх обставин, скоєних обвинуваченою злочинів, і вважає, що вина ОСОБА_9 в інкримінованих їй злочинах повністю доведена.
Судом досліджувались дані про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , і було встановлено, що вона раніше судима, розлучена , за місцем проживання характеризується негативно, не працює.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається скоєння злочину у стані сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд враховує тяжкість вчинених нею злочинів, особу обвинуваченої, конкретні обставини справи, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, негативну характеристику ОСОБА_9 , і приходить до висновку про те, що необхідним і достатнім для її виправлення, а також попередження нових злочинів, є призначення покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього належного їй майна.
Відповідно до ст. 63 КК України обвинувачена ОСОБА_9 для відбування покарання направляється до кримінально-виконавчого закладу.
Строк відбування покарання відраховувати з 16.10.2015 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_9 до набрання вироку законної сили залишити у виді тримання під вартою.
Цивільного позову не заявлено.
Долю речових доказів та документів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винною:

- за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 16 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_9 під вартою з 16 жовтня 2015 року по 24 травня 2016 року зарахувати до відбутого покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази ніж, вилучений в домоволодінні АДРЕСА_1 , а також ніж з пластмасовою рукояткою, загальною довжиною 30 см, довжина леза 18 см, вилучений в ході огляду місця події приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , які передано на зберігання в камеру схову речових доказів Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області знищити; Вилучені в ході огляду місця події приміщення кафе «Берізка» по вул. Курдяєва буд. № 7 с. Чемужівка Зміївського району Харківської області дві скляних пляшки коньяку ТМ «Bolqrad», ємкістю 0,5 літрів кожна , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати їй повернутими.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Зміївський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Головуючий:
Судді :