Справа № 539/664/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни клопотання старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Засулля, Лубенського р-н, Полтавської області, українця, громадянина України, не працює, не одружений, офіційних утриманців не має, зареєстрований в АДРЕСА_1 , відповідно до вимог та правил ст.89 КК України не судимий, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Лубенського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України .

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення зазначає , що 08.12.2013 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшов до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , щоб разом розпивати спиртні напої.

Близько 21 год. 00 хв., в ході розпиття спиртного, ОСОБА_5 вирішив телефонувати стороннім особам, не знайомим для ОСОБА_8 та запрошувати для спільного відпочинку, до домогосподарства потерпілого, але останній заперечував проти цього і прохав ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покинути помешкання.

В той час, дії потерпілого обурили ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , де у них, виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень за попередньою змовою групою осіб.

З цією метою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_5 дерев`яною ніжкою від стільця по голові, внаслідок чого потерпілий упав на підлогу. У подальшому ОСОБА_5 наніс численні удари дерев`яним стільцем, кулаками та ногами удари по голові, тулубу, статевим органам та кінцівкам.

Окрім того, коли ОСОБА_8 лежав на підлозі, ОСОБА_5 , взявши телевізійний кабель та здавлюючи ним шию, на зазначеному кабелі підтягнув потерпілого вгору, а ОСОБА_7 у свою чергу наніс кілька ударів ножем у ліве плече.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 455 від 20.12.2013 02.06.2014 - у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, переломи 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, переломи 5, 6, 7 ребер зліва зі зміщенням уламків та деформацією грудної клітки, двобічний гемопневмоторакс (наявність повітря та крові в лівій та правій плевральних порожнинах) з послідуючим неодноразовим оперативним втручанням по видаленню повітря та крові із плевральних порожнин, контузія обох легень, забій серця, забій нирок, гематома лівої нирки, забита рана правої тім`яної ділянки, дві колоті рани лівого плеча, гематоми грудної клітки, поперекового відділу хребта справа та зліва, статевих органів, які утворились у короткий проміжок часу, від численної дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо в указаний у постанові строк і по ступеню тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Вказані злочинні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

10.12.2013 року відомості за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України внесено до ЄРДР за № 0001810.

31.07.2015 року першим заступником прокурора Полтавської області ОСОБА_9 злочин у кримінальному провадженні перкваліфіковано з ч.1 ст.121 КК України на ч.2 ст.121 КК України.

02 березня 2016 року прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 погодив повідомлення про підозру гр-ну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст.121 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

Оглядом місця події у будинку ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 та вилученими речовими доказами;

Оглядом речей ОСОБА_8 , а саме светра зі слідами речовини бурого кольору та порізів;

допитом потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив про обставини та механізм отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

допитом свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, про тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 ;

допитом свідка ОСОБА_11 , яка повідомила про отримані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 ;

допитом свідка ОСОБА_12 , яка повідомила про отримані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 ;

висновком судово-медичної експертизи № 455 від 20.12.2013-02.06.2014 проведеної з метою встановлення тяжкості, механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. Згідно висновку у ОСОБА_8 виявлені - тяжкі тілесні ушкодження,як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

слідчим експериментом з участю потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив про механізм та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

висновком додаткової судово-медичної експертизи № 109 від 17.04.2015 проведеної з метою перевірки показів отриманих в ході проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 стосовно обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень, об`єктивним даним отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи останньому № 455 від 20.12.2013 року;

іншими матеріалами у сукупності;

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та запобігання продовженню ним злочинної діяльності, а також для запобігання можливого ухилення ним від досудового слідства йому на думку сторони обвинувачення необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на переконання слідчого є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення злочину покинув постійне місце проживання, з метою переховування від органів досудового розслідування, ніде не працює, походження його доходів не відоме, не одружений, не має на утриманні дітей або родичів похилого віку, таким чином відсутні соціальні зв`язки, тому знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк може ухилитися від слідства та суду, змінювати місця проживання, залишити територію області чи України, не повідомивши про це слідчого, про що свідчать матеріали виконання доручень по встановленню місцезнаходження ОСОБА_5 , показання рідних, що ОСОБА_5 довгий час перебував у м. Київ нібито на роботі, про обізнаність явки до СВ Лубенського ВП, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Незаконне впливання на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 , матиме можливість шляхом вмовлянь або погроз, як особисто або за допомогою знайомих вплинути на покази свідків та потерпілих, що призведе до їх подальшої зміни або відмови в подальшому свідчити у кримінальному провадженні, так як з показань потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 приходили до лікарні до ОСОБА_8 і погрожували фізичною розправою, щоб останній відмовився від звернення до міліції та зміни показань.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 раніше судимий

- 25.04.2000 Лубенським міськрайонним судом за ст.19 ч.1, 140 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 1000 грн.,

- 11.07.2002 Лубенським міськрайонним судом за ст. 309 ч.1 КК України, відповідно до ст.71 КК України приєднано 2 роки 3 місяці позбавлення волі по вироку від 25.04.2000 Лубенського міськрайонного суду за ст.19 ч.1, 140 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 1000 грн., кінцевий термін 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 22.07.2004 звільнений по постанові Лубенського міськрайонного суду від 15.07.2004, відповідно до ст.81 КК України: умовно-достроково, невідбутий термін 11 місяців 18 днів, адміннадзор 1 рік;

- 26.02.2007 Миргородським міськрайонним судом за ст.185 ч.2 КК України, до обмеження 2 років, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, тому, перебуваючи на свободі можу вчиняти інші умисні злочини.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом.

Відповідно до ст. 178 КПК України стороною обвинувачення встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція за вчинення яких передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, може переховуватись від слідства та суду, постійного місця роботи не має, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо.

Приймаючи до уваги те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, так як при застосуванні особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту ОСОБА_5 матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, слідчий за погодженням із прокурором просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав, що відсутні підстави для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд залишити його на свободі . Також пояснив, що фактично проживає в с. Засулля Лубенського району, жодних повісток про виклик до правоохоронних органів не отримував, відлучався із місця проживання так як їздив на роботу до м. Києва, проте, часто приїздив додому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також вважав, що стороною обвинувачення не наведено достатніх підстав для обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою та вважав за можливе застосування інших альтернативних запобіжних заходів відносно його підзахисного , зокрема вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, позицію підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити виходячи із наступного .

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В свою чергу , відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошує, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію ЄСПЛ, викладену у

рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції», "Тодоров проти України" та інших для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою .

За результатами розгляду даного клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_13 із часу інкримінованого йому діяння не перебував у розшуку, дозвіл на його затримання з метою приводу до слідчого судді не надавався, має постійне місце проживання, з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про вирішення питання про обрання запобіжного заходу самостійно, в порядку ст.208 КПК України не затримувався.

Підозрюваний проживає разом із матір`ю яка потребує догляду за станом здоров`я.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання не довели наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Із часу події інкримінованого діяння підозрюваному і по цей час сторона обвинувачення фактично не вживала жодних процесуальних дій для встановлення місця перебування підозрюваного.

Клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу - взяття під варту фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу ніж утримання під вартою.

Посилання сторони обвинувачення на наявність у підозрюваного судимостей, не ґрунтується на вимогах кримінального законодавства, так як ОСОБА_5 згідно до ст.89 КК України є не судимим, так як і відсутні належні доводи щодо впливу підозрюваного на свідків чи потерпілого.

Тому вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою та враховуючи загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 , слід обрати міру запобіжного у виді домашнього арешту, який буде дієвим заходом забезпечення даного кримінального провадження.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За приписами ч.4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням наведених вище обставин, особи підозрюваного, наявності у нього постійного місця проживання, тяжкості покарання, стану здоров`я приходжу до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заборону підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 слід визначити на певний період, а саме кожного дня з 20 години 00 хвилин та до 06 години 00 хвилин наступного дня, що пов`язане з необхідністю придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої черговості.

Згідно вимог ч.5 ст. 194 КПК України необхідно покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю, не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від поза процесуального спілкування із потерпілим ОСОБА_8 та носити електронний засіб контролю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_5 було повідомлена 02.03.2016 року, тому враховуючи те, що строк домашнього арешту становить два місяці , проте строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування, то слідчий суддя визначає кінцеву дату дії (враховуючи відсутність продовження) домашнього арешту 02.05.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 176 - 178, 181, 182, 183, 193, 194, 219 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 02 травня 2016 року, заборонивши підозрюваному залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20.00 години до 06.00 години наступної доби.

Крім цього, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю, не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від поза процесуального спілкування із потерпілим ОСОБА_8 та носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.

Ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Дата закінчення відповідного запобіжного заходу за умови не продовження його 02.05.2016 року.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1