Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

13 травня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001353 щодо ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.41, ч.3 ст.28, ст.340; ч.4 ст.41, ч.3 ст.28, ч.3 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.121; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, повернуто прокурору.
Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 19.06.2016 року включно і застосовано заходи безпеки до захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які здійснюють захист обвинуваченого, шляхом забезпечення їм особистої охорони.

Захисники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 26.04.2016 року подали апеляційну скаргу, в якій не оспорюють обґрунтованість повернення обвинувального акта прокурору і порушують питання про скасування ухвали суду в частині продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисників відсутні, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного впливу; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ч.4 ст.314, ст.392 КПК України ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку щодо обґрунтованості прийняття такого рішення.

Між тим, в апеляційній скарзі захисники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не зазначили, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення саме в цій частині і їхні вимоги не стосуються ухвали суду відносно повернення обвинувального акта прокурору.

Рішення ж про продовження строку тримання під вартою, прийняте під час судового провадження в суді першої інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.392 КПК України окремому оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисників належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001353 щодо ОСОБА_4 .
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1