Справа № 515/3028/13-к
Провадження № 1-кс/515/3231/13
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

25 грудня 2013 року. Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Тимошенко С.В., при секретарі Коренчук О.Е., за участю прокурора Франчука О.В., представника заявника директора відкритого акціонерного товариства «Дунайводбуд-18» ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області скаргу директора відкритого акціонерного товариства «Дунайводбуд-18» ОСОБА_1, представника заявника у кримінальному провадженні № 0000200 у справі за фактом шахрайських дій відносно ВАТ «Дунайводбуд-18» за ознаками складу кримінального правопо-рушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на постанову заступника начальника слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Постановою заступника начальника СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 від 19 липня 2013 року закрито кримінальне провадження № 0000200 у справі за фактом шахрайських дій відносно ВАТ «Дунайводбуд-18» за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за відсутності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відкрите акціонерне товариство «Дунайводбуд-18» в особі директора ОСОБА_1 звернулося до суду зі скаргою на зазначену постанову представника органу досудового слідства, посилаючись на наступні обставини.

Оскаржувану постанову мотивовано тим, що колишній голова правління ВАТ «Дунайводбуд-18» ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 придбати будівельні матеріали, які в нього залишились від зруйнованих будинків на території бази відпочинку «Дельфін», на що останній погодився і в період з 2002 р. по 2003 р. за адресою вул.Радісна, 63/1 збудував дачний будинок, який був оглянутий відповідною комісією та у 2012 р. отримав на нього свідоцтво про право власності. Таку саму ситуацію встановлено і з будинком по вул.Радісна,63/ 1, що належить ОСОБА_4В.( жодних обставин цієї «самої» ситуації слідчим не наведено ). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 р. відмовлено у визнанні права власності ВАТ «Дунайводбуд-18» на вказані будинки, справа про визнання права власності на вищевказані будинки знаходиться на роз-гляді. Тому, на думку слідчого, між ВАТ «Дунайводбуд-18» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 існують цивільно-правові відносини, ознак кримінального правопорушення в їх діях не має.

Згадана постанова є незаконною, оскільки слідчим в порушення ч.2 ст.9 КПК України розслідування проведено однобічно та поверхово. Так, постанова не містить фабули справи та попередньої правової кваліфікації, що підтверджує відсутність у слідчого бажання встановити відправні обставини та критерії, необхідні для початку проведення розслідування. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 р. встановлено, що будинки по вул.Радісна,63/1 та 63/1а належать ВАТ «Дунайводбуд-18», побудовані в 1990 році, знаходились у володінні та обліковувалися на балансі ВАТ «Дунайводбуд-18». Оскільки ці будинки вибули у 2002 році з володіння ВАТ «Дунайводбуд-18» до ОСОБА_3 і компанії незаконно, то апеляційний суд витребував їх на користь ВАТ «Дунайводбуд-18» від ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 У визнанні права власності за «Дунайводбуд-18» на вказані будинки було відмовлено лише з тих підстав, що ВАТ «Дунайводбуд-18» спочатку слід дотриматись встановленого порядку для оформлення такого права, а не у звязку з відсутністю цього підстав.

Слідчий не врахував те, що пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 це пояснення заінтересованих осіб, оскільки ще у 2008 році щодо них було порушено кримінальні справа за фактом розтрати майна ВАТ «Дунайводбуд-18», зловживання службовим становищем, самочинним захопленням земельної ділянки. Водночас безпідставно не враховано відсутність будь-яких доказів будування будинків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, показання ОСОБА_1 щодо цього, не допитано колишніх працівників ВАТ «Дунайводбуд-18», керівника БТІ ОСОБА_7, членів виконкому Приморської сільської ради Татарбунарського району, які можуть підтвердити постійне існування цих будинків з 1990 року без жодного руйнування, відсутність будь-якого їх будування з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Жодних відповідних доказів, зокрема, зазначених у рішенні апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 р. від Татарбунарського БТІ та виконкому Приморської сільради Татарбунарського району щодо оформлення документів на ці будинки за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, державної реєстрації тощо, слідчий не витребував, до справи не долучав.

Наявність відповідних цивільно-правових відносин не виключає наявність ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а навпаки, вказує на мотив та ціль їх дій: коли рішення апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 року почало виконуватися в 2012 році вони відразу почали використовувати фіктивні документи щодо нібито побудови цих будинків за власний кошт, тобто використали підроблені документи з метою незаконного заволодіння майном, яке належить ВАТ «Дунайводбуд-18». Але все це безпідставно було проігноровано слідчим.

Вважає, що слідчий навмисно перекрутив окремі обставини справи в провадженні жодного суду не знаходиться будь-яка справа про визнання права власності на вищевказані будинки за заявником. Водночас слідчий ігнорував, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.03.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.10.2013 року, визнано незаконним усі документи ОСОБА_4 на будинок по вул.Радісна,63/1а, саме з тих підстав, що вони фіктивні, а будинки по вул.Радісна,63/1 і 63/1а належать ВАТ «Дунайводбуд-18».

Крім того, копія оскаржуваної постанови заявнику не надсилалася, її було отримано представником заявника 21.11.2013 р. в судовому засіданні Саратського районного суду Одеської області під час розгляду цивільної справи 513/45/13-ц за позовом ВАТ «Дунайводбуд-18» до ОСОБА_3 та інших про визнання недійним рішень, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги у повному обсязі.

Прокурор вважав, що скарга задоволенню не підлягає у звязку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження винесено на підставі закону, з урахуванням його вимог.

Слідчий Райлян Т.І. у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином. Проте її не-явка, згідно ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду ска-рги.

Заслухавши пояснення і доводи особи, що подала скаргу, думку прокурора, дослідивши матеріали, на підставі яких було закрито кримінальне провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Тобто ОСОБА_1, як представник заявника у даному кримінальному провадженні, вправі звернутися до суду з даною скаргою.

Представником органу досудового слідства рішення про закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за фактом шахрайських дій відносно ВАТ «Дунайводбуд-18» прийнято 19 липня 2013 року на підставі матеріалів, які було оглянуто у судовому засіданні, а саме: витягу з кримінального провадження № 40000200 № 1 від 29.03.2013 р.; заяви директора ВАТ «Дунайводбуд-18» про скоєння кримінального право-порушення; рішення Татарбунарського районного суду від 12.10.2010 р.; рішення № 25 від 25.04.2012 р. виконкому Приморської сільської ради про оформлення права власності на дачний будинок за ОСОБА_3; рішення № 31 від 31.05.2012 р. виконкому Приморської сільської ради про оформлення права власності на дачний будинок за ОСОБА_4; матеріалів виконавчого провадження; розпоряджень Татарбунарської райдержадміністрації про затвердження актів держтехкомісії з прийняття в експлуатацію обєктів соціальної сфери; рішення апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 р.; протоколів допиту у якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4; договору позики від 17.04. 2000 р.; будівельного паспорту; свідоцтв про право власності; рішення Татарбунарського районного суду від 12.03.2013 р., та інших ( а.с.1,2, 3-5,6,7,8-14,15, 16-19,32-33,34-35,40-41,53,54-61,62,63,64,90-95 ).

Слідчий суддя вважає, що постанову про закриття кримінального провадження від 19.07.2013 р. винесено передчасно, поспішно, без вивчення всіх обставин справи, без зясування всіх підстав, які б виключали провадження у справі.

Так, слідчим не прийнято до уваги рішення апеляційного суду Одеської області від 21.09.2011 р., яке набрало законної сили і яким встановлено, що будинки по вул.Радісна,63/1 та 63/1а рекреаційної зони «Расєйка» належать ВАТ «Дунайводбуд-18», побудовані в 1990 році, знаходились у володінні та обліковувалися на балансі ВАТ «Дунайводбуд-18». Оскільки зазначене нерухоме майно вибуло у 2002 році з володіння ВАТ «Дуайводбуд-18» до ОСОБА_3 та н. без законних підстав, то рішенням суду його витребувано на користь ВАТ «Дунайводбуд-18» від ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Також слідчим не прийнято до уваги рішення Татарбунарського районного суду від 12.03.2013 р., яким встановлено незаконність дій відповідачів, у тому числі ОСОБА_4, яка для оформлення права власності на спірний дачний будинок надала Приморській сільській раді лише декларацію, що містить відомості, які не відповідають дійсності, без інших підтверджуючих документів. Що ОСОБА_4 ніякого будинку в період 2000-2003 р.р. не будувала, що вона навмисно зазначила в декларації іншу адресу…

Слідчий обмежився допитом у якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є заінтересованими особами, і в порушення вимог повноти, всебічності та обєктивності не розширив коло осіб, свідчення яких можуть мати значення для справи, зокрема, колишніх працівників ВАТ «Дунайводбуд-18», начальника РБТІ, членів виконкому Приморської сільської ради.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, слідчим при проведенні досудового розслідування зусилля було зосереджено не на до-

буванні доказів, які б або підтверджували доводи повідомлення про скоєння кримінального правопорушення, або спростовували його, а на зібрання документів різного призначення, без їх аналізу та дослідження. Деякі документи долучені у двох, а то й у трьох примірниках.

Безпідставним є посилання слідчого на наявність відповідних цивільно-правових відносин між ВАТ «Дунайводбуд», з одного боку, та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - іншого, що, на думку слідчогое виключає наявність ознак кримінального правопорушення в діях згаданих осіб.

Отже, є всі підстави вважати, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи, що призвело до порушення прав і законних інтересів заявника.

Оскільки представник заявника оскаржувану постанову не отримував, то строк звернення на її оскарження ним не втрачено.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов'язання припинити дію; зобов'язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження у даній справі від 19 липня 2013 р. підлягає скасуванню, а матеріали поверненню для продовження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу директора відкритого акціонерного товариства «Дунайводбуд-18» ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника СВ Татарбунарського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_2 від 19 липня 2013 року про закриття кримінальне провадження № 0000200 у справі за фактом шахрайських дій відносно ВАТ «Дунайводбуд-18» за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Матеріали досудового розслідування за зазначеним фактом повернути до СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді у відповідності до ч.3 ст.307 КПК України, не може бути оскаржена.

Суддя Тимошенко