Справа №575/201/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/510/16 Суддя-доповідач - Матус

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2016 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Суми, мешканки АДРЕСА_1 , судимої:

20.11.2015 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

02 лютого 2016 р. ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок змінено із пом`якшенням покарання за ст.. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до 240 годин громадських робіт,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і за цим законом призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за цим вироком приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком, у виді одного місяця позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком один рік сім місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 768 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 08 лютого 2016 року ОСОБА_7 перебуваючи на смітнику неподалік вул. 40 років Жовтня в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, зірвала рослини коноплі, яки незаконно придбала, перенесла до власного господарства АДРЕСА_1 , де частину вжила, а іншу зберігала для власного вживання без мети збуту.

09 лютого 2016 року в домогосподарстві ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилученого в ході обшуку пристрій для вживання наркотичних засобів, шматок фольги з нашаруванням коричневого кольору, подрібнену речовину рослинного походження, сумку із частинами стебел, пакет з насінням коноплі. Відповідно до висновку судової експертизи, речовина рослинного походження, вилучена в домогосподарстві ОСОБА_7 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, вагою у перерахунку на суху речовину 215,042 гр., нашарування на фрагменті фольги та горловині пляшки є особливо-небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, вагою 0,044 гр.

У поданій апеляційні скарзі, перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - 01 рік 06 місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2015 року у виді 240 годин громадських робіт, що відповідно до вимог ст. 72 ч. 1 КК України дорівнює 30 дням позбавлення волі, остаточно визначивши до відбування покарання у виді 01 року 06 місяців та 30 днів позбавлення волі.

Вказує, що суд застосовувавши вимоги ст. 72 ч. 1 КК України, не вірно визначив остаточне покарання, так призначене покарання у виді 240 годин громадських робіт дорівнює 30 дням позбавлення волі, а не 1 місяцю. Також не надано належної оцінки особі обвинуваченої, яка раніше була засуджена за скоєння тяжкого корисливого злочину, в період не відбутого покарання за попереднім вироком знову вчинила середньої тяжкості кримінальне правопорушення, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену, яка вважає вирок суду законним та просить залишити його без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації її дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ст.. 309 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Разом з тим вирок суду в частині призначення обвинуваченій покарання не ґрунтується на обставинах провадження та постановлено з неправильним застосуванням кримінального закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, не було в повній мірі враховано особу винної, конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом першої інстанції належним чином не враховано те, що ОСОБА_7 вчинила новий умисний злочин, маючи не погашену судимість за попереднім вироком, за яким обвинувачену засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, і яке на даний час не виконано. Вказане вище свідчить про те, що обвинувачена належних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала, а тому її виправлення і перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, належним чином не вмотивований, що призвело до необґрунтованого звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Отже, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, відповідно до якої обвинувачена була звільнена судом від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок місцевого суду, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині звільнення її від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким визнати виною ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання, за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2015 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.02.2016 року, у виді 30 днів позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року шести місяців тридцяти днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4