АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/510/2016 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження № 0010739 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

- 25 квітня 1990 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 206 ч. 2; ст. 141 ч. 2 КК України (1960 р.) на 2 роки позбавлення волі;

- 17 червня 1991 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 81 ч. 2, ст. 43 КК України (1960 р.) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12 грудня 1994 року Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 3 КК України (1960 р.) на 5 років позбавлення волі;

- 23 січня 2001 року Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 142 ч. 1; ст. 141 ч. 2 КК України (1960 р.) на 7 років позбавлення волі;

- 29 січня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- 16 грудня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 11.03.2015 р. звільнено умовно-достроково на 9 місяців 30 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано до покарання невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2011 року і остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

По справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 09 вересня 2015 року приблизно о 23:00 годині, перебуваючи у торговельному залі ТЦ «Метро» по вул. Сабурова, 2-а в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Метро Кеш енд Кері України», загальною вартістю 243 грн. 20 коп., яке взяв зі стелажів з товаром, сховав в кишені та за пояс своїх штанів, пройшов через каси не сплативши за товар його вартості, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки за межами каси був затриманий працівниками охорони магазину.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_6 на підставі ст. 69 КК України більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, зокрема, покарання у виді штрафу. При цьому, захисник зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд не в повній мірі врахував відсутність обтяжуючих покарання обставин, щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині, невеликий розмір спричиненої злочином шкоди, а також наявність у ОСОБА_6 хвороб на туберкульоз та ВІЧ.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду змінити, призначити більш м`яке покарання на підставі ст. 69 КК України, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційна інстанція переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення майна, вчинене повторно за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами у справі в їх сукупності.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає виключно питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Разом з тим, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі стосовно призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 невиправдано суворого остаточного покарання є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією частини Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, призначив йому покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий за аналогічний злочин, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, вчинив в період строку умовно-дострокового звільнення, непрацевлаштований.

При обранні ОСОБА_6 строку позбавлення волі суд, в тому числі, врахував і обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, зокрема, вік обвинуваченого, позитивну характеристику по місцю проживання, вид, кількість та вартість майна, яке він намагався викрасти, повернення вказаного майна потерпілому, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття.

Підстав до застосування ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки положення даної статті застосовуються за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Не знаходить підстав до застосування ст. 69 КК України і колегія суддів.

Наявність у ОСОБА_6 хвороб, на які посилається у апеляційній скарзі захисник, не є підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 новий злочин вчинив не відбувши повністю покарання за попереднім вироком, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ст. 71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання за попереднім вироком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 постановлений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. У вироку наведені належні та достатні мотиви його ухвалення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 26 квітня 2016 року о 14 год. 15 хв.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4