Провадження № 1-в/317/1035/2016
Справа № 317/2716/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку держави Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджана, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.11.2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засудженого 13.02.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.02.2016 р. у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 21.07.2013 по 18.03.2014 р.р. включно, виходячи із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2014 р. за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Початок строку: 21 липня 2013 року

Кінець строку: 27 січня 2018 року.

Клопотання мотивоване тим, що з часу прибуття до колонії його було офіційно працевлаштовано на дільницю «Поліетилен» промислової зони. Він добросовісно і якісно виконував норму, з повагою відносився до адміністрації. Пропрацювавши рік в промисловій зоні він не отримав жодного заохочення, що вважає несправедливим, оскільки на його думку заохочення слід надавати по одному за кожний квартал. 26.03.2015 р. від був обмежений у виході в промислову зону через стан здоров`я.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково з підстав, визначених в клопотанні.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії ОСОБА_4 висловив думку, щодо відсутності підстав для задоволення клопотання, адже засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, не виявляє бажання працювати, працював лише з часу прибуття в колонію і до липня 2014 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , висновок прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що в клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної в.о. начальника відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

Покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області відбуває з 26.03.2014 р. За час відбування покарання характеризується посередньо, допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не має.

На виробництві та у господарській обслузі установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ними не здійснює, може використовувати не за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом. Роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Участі в організації виховних заходів у відділенні СПС не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. Провину у скоєному злочині визнає повністю. За вироком суду має позов у сумі 5581,80 грн. В бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

16.04.2015 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

25.02.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

26.05.2016 року колонією відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 заохочень не має, має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він жодного разу не заслуговував на заохочення, має одне стягнення. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашене у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом періоду відбування покарання.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 з липня 2014 року не працює, хоча перешкод до працевлаштування немає, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, в організації виховних заходів установи.

Також з характеристики засудженого судом встановлено, що ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, зокрема, не завжди дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ними не здійснює, може використовувати не за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом, роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи позов у сумі 5581,80 грн., жодного платежу в рахунок сплати даної суми не здійснив.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його умовно-дострокового звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1