АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 р.,

за участю прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000493 від 17.02.2016 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000493 від 17 лютого 2016 р.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором не надано достатніх доказів про те, що вилучені грошові кошти мають значення для даного кримінального провадження, а тому відсутні підстави для накладення арешту на майно відповідно до ст. ст. 170, 173 КПК України, на підставі чого клопотання задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яке використовується в своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», а саме на грошові кошти в сумі 283 950 доларів США.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження №0000493 у їх сукупності, вилучені грошові кошти у ОСОБА_6 здобуто злочинним шляхом, тобто внаслідок діяльності фіктивних підприємств та підлягали легалізації через відділення № 8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК».

Таким чином прокурор вважає, що з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, незастосування арешту на зазначене майно перешкоджатиме встановленню істини у справі внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також враховуючи, що вказані грошові кошти можуть бути предметом вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, з метою встановлення джерел їх походження необхідно провести відповідні експертизи та перевірки на предмет проведення операцій фізичними та юридичними особами вказаних підприємств, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, при цьому зважаючи на те, що вилучені при обшуку речі, як самостійно так і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, приймаючи відсутність документального підтвердження у ОСОБА_6 походження вказаних коштів, наявності розбіжностей щодо суми коштів у сумці перед її відкриттям, є необхідність у накладенні арешту на вказані грошові кошти.

Також вказує, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 170 КПК України на підставі чого ухвала слідчого судді має бути скасована.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, пояснення власника майна та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000493 від 17.02.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_8 за попередньою змовою з іншими особами створено та придбано 30 суб`єктів підприємницької діяльності резидентів, з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягає в отриманні необґрунтованого податкового кредиту від підприємців-імпортерів з метою мінімізації податкового навантаження, а також виведення коштів, отриманих від останніх, на підставі безтоварних операцій у «тіньовий», неконтрольований державою обіг.

Проведеними слідчими діями встановлено, що конвертація коштів у іноземну валюту поза законодавчим полем фігурантами провадження здійснюється через приміщення банківської установи відділення №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», розташоване за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16.

01.04.2016 року - 02.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 проведено обшук нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яка використовується у своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК», з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, а також відшукання у вказаному приміщенні та вилучення речей і документів, що мають значення для розслідування.

Так, в ході вказаного обшуку, окрім речей та документів, дозвіл на вилучення яких було прямо вказано в ухвалі судді про проведення обшуку, виявлено та вилучено документально не підтверджені грошові кошти, належні ОСОБА_6 на загальну суму 283 950 доларів США.

13.04.2016 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт вилучених грошових коштів на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_6

22.04.2016 року хвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотанні прокурора було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 233, 132, 170, 173 КПК України та вказав, що відсутні законні правові підстави для арешту вказаного у клопотанні майна.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як випливає з положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що вилучене майно у вигляді грошових коштів в сумі 283 950 доларів США, відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: є предметом кримінального правопорушення, доказом злочину, може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що вилучені грошові кошти мають значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні та відповідають критеріям ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170, КПК України та те, що за матеріалами судового провадження прокурором надано достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що вилучені грошові кошти набуті внаслідок вчинення злочинів і є неправомірною вигодою внаслідок його вчинення, з метою запобігання приховування вказаних грошових коштів та можливому їх незаконному відчуженню, до вирішення справи по суті, на них необхідно накласти арешт.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі чого посилання слідчого судді на те, що відсутні підстави для арешту вилучених грошових коштів є безпідставним, оскільки органом досудового розслідування надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою забезпечення мети кримінального провадження, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

Отже, є слушними вказівки прокурора щодо того, що слідчий суддя при винесені ухвали про відмову у задоволені клопотання органу досудового розслідування порушив вимоги ст. 170 КПК України. На підставі чого висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам кримінального провадження так і вимогам КПК України.

З урахуванням вказаних обставин для забезпечення проведення всебічного та повного досудового розслідування, з метою збереження речових доказів в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти на суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_6 , які знаходились в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, що використовується відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та були вилучені протоколом обшуку від 01.04.2016 02.04.2016 р.р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 р.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 р., в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000493 від 17.02.2016 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України, якою відмовленоу задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000493 від 17 лютого 2016 р., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000493 від 17 лютого 2016 р., задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти на загальну суму 283 950 доларів США, що належать ОСОБА_6 , які знаходились в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16, яке використовується в своїй діяльності відділенням №8 ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та були вилучені протоколом обшуку від 01.04.2016 02.04.2016 р.р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2016 р.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 а л е н и к