АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/696/16 Справа № 178/1938/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000396 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурора на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки і покладанням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, також вирішено питання щодо речових доказів;
прокурор, не оскаржуючи доведеності вини і кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати як незаконний у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України останнього звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки з покладанням обов`язків згідно із п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання майор міліції, стягнути з останнього на користь держави судові витрати у розмірі 3 379 гривень 20 копійок.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до положень ст.54 КК України засуджена за тяжкий злочин особа, яка має спеціальне звання, може бути позбавлена за вироком суду цього звання.

Судом першої інстанції у недостатній мірі враховано, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, будучи працівником міліції, на якого відповідно до Закону України «Про міліцію» покладено обов`язки попередження, виявлення і розкриття злочинів, тоді як він сам вчинив умисний тяжкий злочин проти громадської безпеки, предметом якого є така кількість заборонених бойових припасів та вибухових речовин, що несе суттєву небезпеку громадському порядку.
Тому в такому випадку обов`язок з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, що передбачений п.4 ч.1 ст.76 КК України, забезпечить належну поведінку обвинуваченого та його виправлення.
Також суд, приймаючи рішення щодо стягнення судових витрат, порушив вимоги ст.ст. 122, 124 КПК України, і не стягнув судові витрати по залученню експерта, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора в частині позбавлення спеціального звання, в іншій частині покладалися на розсуд суду.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , будучи призначеним відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області № 337 о/с від 02 вересня 2014 року на посаду виконуючого обов`язки заступника командира взводу № 7 батальону патрульної служби міліції особливого призначення «Кривбас» ГУМВС України в Дніпропетровській області та являючись службовою особою - представником державного органу виконавчої влади, а саме працівником правоохоронного органу, який наділений відповідно до положень чинного законодавства, зокрема КПК України і Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, Постанови КМУ «Про затвердження положення про дозвільну систему» № 576 від 12 жовтня 1992 року, Наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, яким затверджено «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї і вибухових матеріалів», владними повноваженнями в межах своєї компетенції запобігати правопорушенням, припиняти та виявляти їх, а також будучи обізнаним з порядком забезпечення функціонування дозвільної системи в Україні, нехтуючи вищезазначеними нормами діючого законодавства, діючи умисно і не маючи передбаченого законом дозволу на позаслужбове поводження з боєприпасами та вибуховими речовинами, за невстановлених слідством обставин у період з 07 травня 2015 року по 18 серпня 2015 року під час перебування у службовому відрядженні придбав на території Покровського району Дніпропетровської області вибухові речовини і боєприпаси у кількості 100 патронів калібру 9X18 мм, 60 патронів калібру 7,62X54 мм, 298 патронів калібру 7,62X39 мм, 419 патронів калібру 5,45X39 мм, 3 споряджені корпуси гранат РГД-5, 2 споряджені корпуси гранат Ф-1 та 6 запалів типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які носив при собі і зберігав при перевезенні в автомобілі «Рено Колеос», державний номер НОМЕР_1 , до моменту їх виявлення та вилучення 18 серпня 2015 року о 13 годині 20 хвилин на 54 кілометрі автошляху Дніпропетровськ - Миколаїв Криничанського району Дніпропетровської області працівниками ДАІ ГУМВС Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, частково дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів згідно зі ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину; обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, і з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, прийшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, покладанням обов`язків, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд першої інстанції вважав за можливе не позбавляти обвинувачуваного спеціального звання майора міліції, оскільки він має намір продовжити військову службу в зоні проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині необхідності покладання на обвинуваченого обов`язків згідно із п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, оскільки при призначенні покарання судом в достатній мірі не було враховано, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин.
Разом з тим, оскільки відсутні дані щодо навчання ОСОБА_7 , покладення на нього обов`язкуповідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця навчання є необґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Колегія суддів з урахуванням викладеного приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в межах санкції цієї статті у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та із звільненням ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки, разом з тим на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, що забезпечить належну поведінку обвинуваченого та його виправлення.
Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України наявні підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання та відповідно до ст. 420 КПК України ухвалення свого вироку.
Відповідно до ст.54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо необхідності позбавлення ОСОБА_7 спеціального звання майор міліції, оскільки він звільнений у запас Збройних сил, його вислуга років на день звільнення склала 25 років, під час проходження служби мав 12 заохочень, нагороджувався нагрудним знаком МВС України «За доблесть і відвагу в службі карного розшуку» ІІ ступеня, медаллю «За сумлінну службу» ІІІ ступеня, та як майор міліції був призначений на посаду заступника командира взводу №7 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення, має неповнолітню дитину на утриманні.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо безпідставної відмови судом у стягненні з обвинуваченого судових витрат на залучення експертів заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 зазначено, що під час досудового розслідування проведено 17 вересня 2015 року судово-балістичну експертизу вартістю 1 843 гривні 20 копійок, та 08 вересня 2015 року судову вибухотехнічну експертизу вартістю 1 536 гривень, а загальна сума за проведення експертиз становить 3 379 гривень 20 копійок. Зазначені дані також підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ст. 374 КПК України суд вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат у разі ухвалення вироку. При цьому у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Однак, суд першої інстанції даних вимог кримінального процесуального закону не дотримався і прийшов до необґрунтованого висновку щодо відмови у стягненні процесуальних витрат, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вирок в частині відмови у стягненні витрат на проведення експертиз підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертиз на суму 3 379 гривень 20 копійок .

Крім того, у вироку суду неправильно визначено долю речових доказів.

Згідно із положеннями п.3 ч.9 ст.100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Враховуючи, що речовими доказами у кримінальному провадженні визнані патрони, які перебувають в картонних упаковках, магазин з маркуванням «0272-1», то колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності їх передачі відділу дозвільної системи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а не знищенню, а тому в частині визначення долі речових доказів вирок підлягає скасуванню у зв`язку з допущеними істотними порушеннями.

Відповідно до акту були знищені речові докази- 3 споряджені корпуси гранат РГД-5; 2 споряджені корпуси гранат Ф-1; 6 запалів типу УЗРГМ (УЗРГМ-2)- а.к.п.109, а тому відсутні підстави для передачі чи знищення вказаних речових доказів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року задовольнити частково.
Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, відмови у стягненні витрат на проведення експертиз, визначення долі речових доказів скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком два роки, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 3 379 гривень 20 копійок.
Речові докази три картонні коробки з 48 патронами кал. 9 мм; дві паперові упаковки з 60 патронами кал. 7,62х54 мм; 11 картонних коробок, 180 патронів кал. 7,62х54 мм; 32 патрони кал. 9х18 мм; п`ять паперових упаковок з 147 патронами кал. 5.45х39 мм.; 31 патрон кал. 7,62х39 мм; сім паперових упаковок з 271 патронами кал. 5.45х39 мм; 31 патрон кал 7.62х39 мм; 2 картонні коробки, 53 патрони кал. 7,62х39 мм, 4 патрони кал 9х18 мм; 1 патрон 5,45х39 мм; 3 патрони 7,62х39 мм; та магазин з маркуванням «0272-1» з 8 патронами кал.9мм, які зберігаються у камері схову Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області- передати відділу дозвільної системи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

В решті вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Негайно після проголошення вручити копію вироку засудженому, прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4