АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/432/16 Справа № 191/4001/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , який брав участь у суді першої інстанції, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Дніпропетровськ, громадянина України, студента «Дніпропетровського автотранспортного технікуму» Державного ВНЗ «Національний гірничий університет», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000999.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком вищевказаного суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 5( п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 ( три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки.
На підставі п. 2,3 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Судом ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він з обставин, детально викладених у вироку, 17 жовтня 2015 року близько 10.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись по вулиці Лермонтова в с.Мар`ївка Синельниківського району Дніпропетровської області, з боку с.Старовишневецьке у напрямку вул. Пролетарська.
Під час руху, в районі електричної опори №276, що знаходиться на вул. Лермонтова, перед перехрестям з вулиці Пролетарська, водій ОСОБА_7 допустив зіткнення з автомобілем «КАМАЗ- 5320», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ГКБ 8350», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 . Зазначений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_10 рухався у зустрічному напрямку автомобілю під керуванням ОСОБА_7 , виконував маневр повороту з вул. Пролетарська на вул. Лермонтова, де по ходу його руху, перед вказаним перехрестям, встановлено дорожні знаки: 2.3 «Головна дорога» та 7.8 «Зміна напрямку головної дороги» ліворуч.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 10.1. Правил дорожнього руху України.
Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події за участю водія ОСОБА_7 , в результаті якої пасажир автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , о 05 годині 48 хвилин в «Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. І.І. Мечникова» від сумісної тупої травми тіла у вигляді численних переломів ребер праворуч та ліворуч, перелому правої ліктьової кістки, з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку.
Виявлені при дослідженні трупа вищевказані тілесні ушкодження прижиттєві, причинені за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи ударі об такий (такі), тобто при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілого з виступаючими частинами салону автомобіля, що підтверджується характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на трупі та відносяться до «тяжких» тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті.
Пасажир автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження «середнього» ступеня тяжкості.
Не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор просив відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.413 КПК України, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити та прийняти свою ухвалу, в якій зазначити про звільнення на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.
Апеляційні вимоги мотивовані тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність, - призначивши покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки звільнено ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, порушив вимоги ст.ст. 75, 77 КК України звільнивши ОСОБА_7 як від основного покарання, так і від додаткового.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора що приймав участь в суді першої інстанції, і просила її задовольнити; доводи потерпілої та обвинуваченого, які погодилися з прокурором; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч.2 ст.286 КК у апеляційній скарзі не оспорюються, тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Суд першої інстанції дотримав загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу ОСОБА_7 , щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкціями частин статті закону України про кримінальну відповідальність. Погоджується колегія суддів і з висновком про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про зміну вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання на підставі ст.75 КК України, залишив застосування ст.75 КК України лише к основному покаранню п`яти рокам позбавлення волі.
За змістом п.4 ч.1 ст.408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок лише у тих випадках, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.
У силу приписів ст.420 цього Кодексу в разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
Виходячи із системного аналізу цих вимог та положень статей 408, 420 КПК, а також роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.
Разом з тим, зазначене у апеляційній скарзі погіршує становище обвинуваченого.
В цьому випадку апеляційний суд повинен, відповідно до положень ч.1 ст.421 КПК України, скасувати вирок суду першої інстанції, та ухвалити свій.
Кримінальним процесуальним законом чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, відповідно до яких апеляційний суд не може виходити за межі апеляційної скарги.
Однак, в апеляційній скарзі прокурор, не порушує питання про скасування вироку суду, і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку і задоволення апеляційної скарги прокурора.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовними підставами для скасування судового рішення, по кримінальному провадженню не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409-415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора відділу управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

______________ _____________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4