Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3977/14-к
Провадження № 1-кс/553/545/2014
У Х В А Л А
Іменем України
05.09.2014м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

скаржника: ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513.

У своїй скарзі та в судовому засіданні скаржник просила поновити строк на подання скарги на рішення слідчого та задовольнити скаргу, посилаючись на те, що постанова від 24.06.2014 року є безпідставною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення скаржника, прокурора який заперечував щодо задоволення даної скарги, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Постановою старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 від 24.06.2014 року було закрито кримінальне провадження № 0000513, порушене за ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 28 серпня 2014 року скаржник перебуваючи у Ленінському РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області звернулася із заявою до райвідділу про надання інформації про хід досудового слідства. В той же день скаржником було отримано постанову про закриття кримінального провадження.

05 квітня 2013 року до Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 23 січня 2013 року ОСОБА_6 взяв у користування автомобіль «Чері Амулет», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 і до теперішнього часу не повернув.

В травні 2012 року на прохання та на підставі довіри, на той час, до ОСОБА_7 Пістолюк ОСОБА_8 погодилася надати у тимчасове користування вищевказаний вказаний автомобіль ОСОБА_6 , який проживав разом із ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 і якого скаржник знала приблизно шість місяців. ОСОБА_7 характеризувала ОСОБА_6 в основному з позитивного боку, що в свою чергу вплинуло на прийняття ОСОБА_4 рішення про надання йому в тимчасове користування автомобіля. Однак, основною умовою було використання автомобіля для потреб ведення спільної підприємницької діяльності з червня по серпень 2012 року. Спільна підприємницька діяльність передбачала відкриття та ведення роздрібної торгівлі продуктами харчування, безалкогольними та слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами в кіоску, який розташовувався на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 , на, нібито, правах оренди частини землі у її власника ОСОБА_9 . Грошові кошти в розмірі 6000 американських доларів, які необхідні були для здійснення підприємницької діяльності, а саме купівля будівлі кіоску, його транспортування та встановлення, обладнання місця проведення торгівлі та в основному на товар були вкладені ОСОБА_4 . Кошти, в розмірі 15 000 американських доларів, ОСОБА_4 отримала після продажу спадщини (1/2 приватного будинку за адресою АДРЕСА_3 , що належав, нині помершій сестрі скаржника ОСОБА_10 ). Решта суми від продажу спадщини, 9000 американських доларів, зберігалися на той час у ОСОБА_7 в її приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 тимчасово проживала у зв`язку із сімейними обставинами. Під час торгівлі з червня по серпень 2012 року ОСОБА_4 працювала продавцем у цьому кіоску, а в кінці цього сезону повинна була отримати частину прибутку зі спільної підприємницької діяльності.

Після закінчення сезонної торгівлі, на початку вересня 2012 року скаржник звернулася до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з вимогою про відшкодуванню вкладених коштів та частини доходу від здійснення підприємницької діяльності. Однак на цю вимогу вони пояснили, що в них коштів немає тому, що вони відсвяткували весілля 12 серпня 2012 року і витратили усі кошти. Тоді, ОСОБА_4 почала вимагати повернення коштів у розмірі 9000 американських доларів,які зберігалися у ОСОБА_7 на що вони відповіли відмовою. Потім на протязі шести місяців слідували одні відмовки.

Після цих відмовок, ОСОБА_4 почала вимагати повернути автомобіль на що ОСОБА_6 , у якості відшкодування, запропонував скаржнику віддавати кожного місяця по 2000 гривень, а також відвозити та забирати ОСОБА_4 з роботи з мікрорайону Юровка, м.Полтави. В результаті, ОСОБА_6 повернув тільки 4000 гривень з усієї суми.

23 січня 2013 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що з роботи не забере у зв`язку з тим, що він поїхав до м.Київ на автомобілі скаржника у власних справах на три доби, тобто поставив ОСОБА_4 перед фактом. Через тиждень ОСОБА_6 зателефонував та повідомив, що потрапив у ДТП поблизу м.Чернігова і після ремонту автомобіля пообіцяв його повернути. Але ОСОБА_6 не було на протязі семи місяців, а автомобіля немає по теперішній час. Натомість, у березні 2013 року до будинку за адресою АДРЕСА_4 під`їхали дві незнайомі особи середнього віку, відрекомендувалися ОСОБА_11 на мікроавтобусі «Мерседес Віто». Зі слів цих осіб стало відомо, що ОСОБА_6 цим особам у м.Чернігів представив ОСОБА_4 своєю дружиною та продав їм вищезгаданий автомобіль за 1500 американських доларів. Попередньо вони відвідали колишнього чоловіка скаржника ОСОБА_12 , який проживає за адресою АДРЕСА_5 . Адресу вони дізналися за місцем реєстрації автомобіля. Від скаржника ці особи хотіли щоб ОСОБА_4 переоформила на них автомобіль. Але ОСОБА_4 їм відмовила тому, що не збиралася його продавати, а ОСОБА_6 заволодівши автомобілем скаржника без її згоди його продав. Місце перебування ОСОБА_6 скаржнику було не відомо і зв`язку з ним не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, тому що під час досудового розслідування слідчим не були дотримані норми чинного Кримінального процесуального законодавства України, не здійснено належних та необхідних слідчих дій та не надано відповідної правової оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам.

Так зокрема, слідчим не було зроблено:

- Не встановлено місце перебування ОСОБА_6 ;

- Не проведено процесуальні дії щодо допиту ОСОБА_6 у присутності потерпілої;

- Не встановлено і допитано свідків та осіб, які нібито придбали автомобіль у ОСОБА_6 ;

- Не допитано ОСОБА_12 ;

- Не проведено розшук автомобіля;

- Не проведено одночасний допит за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 особисто;

- Не прийнято до уваги інформацію щодо зникнення 9000 американських доларів, які зберігалися у ОСОБА_7 та продажу кіоска без участі ОСОБА_6 , а також зловживання довірою ОСОБА_4 ;

- Не дано правову оцінку діям ОСОБА_7 і ОСОБА_6 стосовно дій які б могли свідчити про скоєння правопорушень за ст.ст. 185, 192, 194, 198 КК України.

Так, главою 20 КПК України передбачено ряд слідчих дій, які зобов`язаний здійснити слідчий для повного та всебічного з`ясування обставин справи. Проте, слідчий в порушення вимог законодавства в повному обсязі не було вчинено процесуальних дій щодо встановлення істини у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Виходячи з наведеного суд вважає, що слідчий передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513.

У зв`язку з викладеним скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513 підлягає задоволенню, а постанова слідчого підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, ст.ст. 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати причину пропуску процесуального строку поважною та поновити строк на подання скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513.

Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000513.

Повернути матеріали по даному факту прокурору Ленінського району м. Полтави для проведення додаткової перевірки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1