УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 125 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , секретаря ОСОБА_8 , -
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, доводи потерпілої та прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 680 грн.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 2641 грн. 22 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.
Згідно вироку, 5 липня 2015 року близько 20 год. 40 хв. на перехресті вулиць Кармелюка Барашівської в м. Житомирі ОСОБА_6 на ґрунті довготривалих, неприязних відносин з ОСОБА_7 , під час словесного конфлікту з нею, умисно наніс удар правою рукою в область лівої частини грудної клітки ОСОБА_7 . Від завданого удару потерпіла не втрималась на ногах та впала на асфальтне покриття. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 став коліном на живіт та умисно наніс шість ударів в область грудної клітки та живота ОСОБА_7 , заподіявши їй легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді садна на лівому ліктьовому суглобі.
За змістом апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу злочину. Твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, необґрунтованість судового рішення та неправильність оцінки доказів.
З матеріалів кримінального провадження видно, що висновки суду першої інстанції про встановлені судом обставини умисного завдання обвинуваченим ударів по тілу потерпілої є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні достовірних доказів.
Зокрема, наведеними у вироку показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 та свідка - очевидця ОСОБА_9 про обставини нанесення обвинуваченим ударів потерпілій за вказаних у вироку обставин; даними протоколів огляду місця події та слідчого експерименту за показаннями потерпілої на досудовому розслідуванні; висновками судово-медичних експертиз про виявлення у потерпілої ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді садна на лівому ліктьовому суглобі, яке могло виникнути при падінні на поверхню 5 липня 2015 року.
З огляду на сукупність цих доказів та тих обставин, що на початку судового розгляду обвинувачений стверджував лише про одного свідка очевидця події сусідку ОСОБА_10 (свідок ОСОБА_9 ), суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірними показання ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений не бив потерпілу.
Разом з тим, висновок суду про умисне заподіяння обвинуваченим легкого тілесного ушкодження потерпілій у вигляді садна на лівому ліктьовому суглобі не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки встановленими судом першої інстанції обставинами фактично доведено, що дане тілесне ушкодження виникло внаслідок падіння на асфальтне покриття від ударів обвинуваченого в інші ділянки тіла потерпілої грудну клітку та живіт. При цьому ОСОБА_6 не передбачав можливості заподіяння цього тілесного ушкодження, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки своїх дій з врахуванням всіх обставин справи.
Тому суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.
Оскільки у даному кримінальному провадженні доведено, що ОСОБА_6 умисно завдав ОСОБА_7 ударів, які завдали фізичного болю потерпілій та не спричинили тілесних ушкоджень, та ці дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого.
Призначаючи покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, апеляційний суд враховує тяжкість злочину та дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання.
При цьому суд визнає, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є законним та обґрунтованим, оскільки судом правильно враховано дані чеків про певні витрати потерпілої на лікування, та показання потерпілої про завдані їй злочином моральні страждання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 126 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів дозодів громадян, що становить 680 грн.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: