Справа № 556/763/15-к

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 відбуваючи міру покарання в Полицькій ВК №76 на шлях виправлення не став, систематично порушував встановлений режим утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 77 раз. 29.01.2015 року засуджений ОСОБА_4 допустив порушення режиму відбування покарання, а сааме зберігав заборонені предмети за що на нього накледено дисциплінарне стягнння у вигляді переведення до дільниці посиленого контролю. 08.04.2015 року близько 11 год. 35 хв. Начальником дільниці посиленого контролю Полицької ВК №76 управління Державної пенітенціарної служюи України в Рівненській області ОСОБА_5 відповідно графіку залученння засуджених дільниці посиленого контролю без оплати праці для робіт з благоустрою колонії затвердженого 01.04.2015 р. начальником Полицької виправної колонії №76 управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, було викликано до прогулянкового двору засудженого ОСОБА_4 , який утримується в житловому приміщенні №2. даної дільниці, котрий в неробочий час відповідно до п.5 ст. 118 Кримінально-викуонавчого кодексу України може залучатись до благоустрою колонії без оплати праці. В присутності начальника оперативного відділу Полицької ВК №76 капітана в/с ОСОБА_6 , заступника чергового помічника начальника установи Полицької ВК-76 ОСОБА_7 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Полицької ВК-76 ОСОБА_8 засудженому ОСОБА_4 неодноразово було надано вказівку начальником дільниці ОСОБА_5 пофарбувати деревяну лавку, яка знаходиться в прогулянковому дворику дільниці посиленого контролю, для чого було видано фарбу, пензля, рукавиці, респіратор та захисні окуляри. Однак, всупереч вимогам ч.5 ст.118 КВК України законну вимогу начальника дільниці засуджений ОСОБА_4 проігнорував, хоч мав можливість її виконати. За зберігання заборонених предметів засуджений ОСОБА_4 29.01.2015р. приміщався до приміщення камерного типу (одиночної камери) і до невиконання законних вимог начальника дільниці ОСОБА_5 08.04.2015р. не пройшло більше одного року, тому в діях ОСОБА_4 вбачається злісна непокора вимогам адміністрації установи. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери); і визнає його винними у вчиненні даного кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України. В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він є абсолютно адекватний. Він відмовився пофарбувати лавочку тому, що було запропоновано йому виконати роботу в грубій формі. Він пояснив, що адміністрація колоній не наддала йому можливості здобути освіту економіста і заставляє його виконувати роботу яка йому не подобається. При наданні останнього слова обвинуваченому він вибачився за скоєне і пояснив суду, що він хоче робити тільки те, що йому хочеться , а не те, що йому навязують. Йому краще було б відремонувати двигун автомобіля ніж фарбувати лавочку. Інші докази стосовно фактичних обставин справи у судовому слідстві відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались, так як учасниками судового розгляду проти цього не заперечували і докази не оспорювались. Судом з`ясоване правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За місцем відбування покарання обвинувачений характеризуються негативно.
Обставини які помякшують покарання є щире каяття обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання є рецидив злочинів.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі. Невідбута частина покарання за попереднім вироком апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2004р. складає 3 роки 11 місяців і 14 днів. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що призначити міру покарання обвинуваченому слід на рівні ближче до нижньої межі санкції статті 391 КК України та частково приєднати невідбуту частину покарання як передбачено ч.1 ст. 71 КК України. Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2004р. остаточне покарання для ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.
Строк відбування покарання рахувати з 13 серпня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст.394КПКУкраїни. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
СУДДЯ: ОСОБА_1