АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/2893/15-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/742/16 пухальський с.в.
категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
07 вересня 2016 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року,

Цим вироком ОСОБА_11 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки .
Запобіжний захід на набрання вироком законної сили ОСОБА_11 обраний у вигляді домашнього арешту.
Строк покарання обчислюється з моменту взяття ОСОБА_11 під варту.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь:
ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) гривень;
ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) гривень.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_11 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

05 липня 2015 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по другорядній дорозі вул. Радянській зі сторони вул. Будьонного в напрямку вул. Карла Маркса в м. Скадовськ, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, в порушення вимог п. 2.3. б), п. 16.11 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя з головною дорогою вул. Комсомольської, не надав перевагу у русі мопеду «Honda Dio» без реєстрації, під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі вул. Комсомольської, зі сторони вул. Володарського у напрямку вул. Пролетарської, внаслідок чого, допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом. Внаслідок даної дорожньо- транспортної події пасажиру мопеда «Honda Dio», ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 95 від 27 липня 2015 року спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких вона померла в Скадовській ЦРЛ, водію мопеда «Honda Dio» ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 190 від 18 серпня 2015 року заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критеріями небезпеки для життя.

Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_11 , а саме: п. 2.3. б) відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 16.11. відповідно до якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напряму їх подальшого руху.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_10 посилаються на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх апеляційний вимог зазначають, що у схемі дорожньо-транспортної пригоди перед перехрестям по ходу руху мопеду відсутній дорожній знак ПДР 2.3. „Головна дорога, так і знак ПДР 1.22 „Перехрещення з другорядною дорогою. Таким чином, вважають, що відсутність по ходу руху водія мопеду знаку 2.3. „Головна дорога не давало право водію мопеду „Хонда Діо рухатися через перехрестя як по головній дорозі. Стверджують, що показання ОСОБА_11 як свідка, викладені в протоколі допиту від 16.09.2015, постанова про призначення судової авто технічної експертизи та сам висновок експерта № 3741 від 22.09.2015 є недопустимими доказами, так як у вихідних даних в постанові про призначення експертизи є посилання на протокол допиту свідка від 16.09.2015. Вважають необґрунтованою відмову суду у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчої дії слідчого експерименту, та проведення додаткової судової авто технічної експертизи. Зазначають про не з`ясування судом при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілих характеру та обсягу страждань, які зазнали позивачі, характеру немайнових втрат та інших обставин. Окрім того, вважають, що суд при визначені покарання не дотримався вимог ст. 65, 66 КК України, не врахував ряду обставин, що пом`якшують покарання та дані, які характеризують особу ОСОБА_11 , внаслідок чого необґрунтовано прийшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75, 76 КК України. У зв`язку з чим просять вирок Скадовського районного суду від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний судом першої інстанції ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги з підстав зазначених у них, думку прокурора, потерпілих та їх представника про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження. Доказами вчинення обвинуваченим цього злочину є показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , експерта ОСОБА_15 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; висновки експертиз.

Ці докази є належними, допустимими і достатніми. Вони повно відтворюють події і факти, які відповідно до ст. 91 КПК підлягають встановленню, та узгоджуються між собою.

Так в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 показав, що влітку 2015 року ОСОБА_16 вмовив його на два тижні з`їздити у відрядження, на що він погодився й ОСОБА_16 надав транспортний засіб для поїздки. В Скадовському районі Херсонської області пропрацювали приблизно тиждень. На передодні приїхали в смт. Лазурне, а в ранці вже були в м. Скадовськ. Зазначив, що ДТП трапилась вдень між 12 та 13 годинами, того дня була сонячна погода, він їхав з невеликою швидкістю близько 40-50 км/год., назв вулиць не знає, вони з ОСОБА_17 їздили за картою на якій був вказаний маршрут. На перехресті, на якому сталася дорожньо-транспортна пригода був знак стоп та лежачий поліцейський, останнього він об`їхав по зустрічній смузі, після зупинки перед стоп-лінією, нікого не побачивши зліва та справа, почав рух. На середині перехрестя сталося зіткнення. Коли він зупинився, то побачив, що на перехресті лежить маленька дівчинка та молодий хлопець. Висловив розуміння, що їхав по другорядній дорозі, бачив знак стоп та виконав його вимогу. До переїзду перехрестя їхав зі швидкістю 40-50 км/год. Лежачий поліцейський знаходиться в метрах 20 від перехрестя, який він об`їхав по зустрічній смузі. Стверджував, що повністю повернувся в свою лінію перед стоп-лінією, де і зупинився. Перетинаючи перехрестя їхав з невеликою швидкістю, бо тільки почав рух. Їхав на перехресті ближче до лівого боку розмежувальної лінії. Після зіткнення зупинив автомобіль не одразу, бо не зрозумів що відбулось. Бачив тільки один автомобіль навпроти. Будь-яких предметів, що перешкоджали оглядовості на перехресті, не бачив, був тільки стовп, який можливо завадив йому побачити мопед. Стверджував, що автомобіль на якому він їхав був у відмінному стані, бо перед виїздом робили діагностику. Їздили за маршрутом, що був у ноутбуці. Є програма, що на карту міста накладає маршрут по якому необхідно проїхати для вимірювання швидкості Інтернету. ОСОБА_16 повідомляв куди їхати, на якому перехресті повертати, де зупинитись, бо був поганий зв`язок. Автомобіль був забруднений через те, що йшов дощ і грунтові дороги розмокли. Лобове скло в автомобілі буле чисте, бо хвилин за 15 до ДТП виходив і мив його. Автомобіль, що рухався назустріч, побачив ще до перетину лежачого поліцейського. Зіткнення відбулось на середині перехрестя, удар був дуже сильний, який прийшовся в ліву частину автомобіля ближче до середини, при цьому, виїжджаючи на перехрестя потерпілих не бачив. Із зустрічним автомобілем одночасно під`їжджали до перехрестя. Наскільки він пам`ятає, то зі стоп-лінії на вказаному перехресті видимість відкривається в ліву сторону приблизно метрів на 20, а в праву десь на 5 метрів. Також вказав, що після зупинки на стоп-лінії почав рух і на самому перехресті більше не зупинявся.

Зазначені показання об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, які повністю викривають ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Так з показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні видно, що він був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в обідній час в один з днів літа 2015 року. Він їхав на належному йому мікроавтобусі «Wolksvagen» білого кольору по вулиці Радянська в м. Скадовськ з в`їзду в місто в сторону стадіону. На зустріч йому їхав автомобіль «Сітроен» білого кольору. Він ( ОСОБА_13 ) зупинився перед розміткою стоп-лінія, а потім зупинився на перехресті з вулицею Комсомольською, оскільки бачив як по вказаній вулиці рухався мопед, на якому їхало дві особи, попереду хлопець, а позаду дівчинка, вказаний мопед рухався зі швидкістю близько 40 км/год. Коли чекав поки проїде мопед, побачив його зіткнення з автомобілем «Сітроен», який виїхав на вул. Комсомольську. Удар прийшовся на середину автомобіля в ліву його частину. В момент удару мопед розвернуло по руху автомобіля, дівчинка вдарилась об автомобіль і відлетіла головою вниз, а водій мопеда перелетів через автомобіль і впав з іншого боку. На скільки пам`ятає, в момент виїзду автомобіль «Сітроен» їхав не швидко, мопед їхав десь 40 км/год. Мопед не здійснював ніяких маневрів, їхав весь час по прямій. Потерпілих побачив заздалегідь.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що влітку 2015 року з метою відпочинку перебував у м. Скадовськ Херсонської області. Коли вдень гуляв із собакою, бачив як на перехрестя під`їжджає забруднений автомобіль «Сітроен» на великій швидкості, який об`їхав лежачого поліцейського й повернувся в свою смугу руху. Потім він відволікся і в цей момент почув гуркіт, коли повернувся, побачив, що сталось ДТП. Після зіткнення автомобіль не зупинився, а проїхав ще метрів 60. На перехресті лежав хлопець який ворушився та дівчинка, яка не подавала ознак життя.

З показань експерта ОСОБА_15 в судовому засіданні вбачається, що під час проведення експертизи № 3741 від 22.09.2015 він, як експерт, керувався вихідними даними, згідно яких вулиця Комсомольська в м. Скадовськ Херсонської області є головною, а вулиця Радянська - другорядною. Зауважив, що якщо брати окремо взяте перехрестя, то пріоритетність доріг визначається або дорожнім знаком 2.3 ПДР України, або дорожнім покриттям. У випадку, коли на перехресті з рівнозначним покриттям та відсутністю знаків наявний знак «Проїзд без зупинки заборонено», то таку дорогу слід вважати другорядною. Тобто водій, який рухається по дорозі, на якій міститься знак «Проїзд без зупинки заборонено» зобов`язаний надати перевагу транспортним засобам, що рухаються по дорозі, яка перетинається. В іншому випадку водій транспортного засобу при перетині перехрестя, де відсутні будь-які дорожні знаки, повинен дотримуватися правила «Перешкода з права». Також зазначив, що момент небезпеки визначався слідчим з урахуванням обставин ДТП й будь-яких зауважень з цього приводу у нього при проведенні авто технічної експертизи не виникало. Вказав, що при проведенні експертизи брав до уваги протокол ДТП, схему та фото таблицю до нього, висновки інших експертиз, наявних в матеріалах кримінального провадження.

У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2015, схемі та фото таблиці до нього, зафіксовано обстановку місця ДТП, відображено наявні на перехресті дорожні знаки та дорожня розмітка, загальний вид проїзної частини, кінцеве положення автомобіля «Сітроен Берлінго» та мопеду «Хонда Діо», вид пошкоджень автомобіля (том 3 а.к.п. 1-7).

З висновку експерта № 190 від 18.08.2015 видно, що ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, які виникли від дії тупих предметів, не виключено 05.07.2015 близько 13.40 год., при зіткненні мотоциклу під керуванням ОСОБА_7 з автомобілем (том 3 а.к.п. 9-10).

З висновку експерта № 95 від 27.07.2015 видно, що тілесні ушкодження, які виявлені в ділянці голови і обличчя у ОСОБА_12 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що реалізована смертельним наслідком. Усі тілесні ушкодження, які виявлені на трупі ОСОБА_12 були спричинені незадовго до настання смерті тупими предметами з обмеженою і широкою поверхнею, у тому числі могли утворились у пасажира мотоцикла (мопеду) під час зіткнення з автомобілем. Смерть ОСОБА_12 настала від тяжкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді відкритого багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепу та крововиливів у м`які мозкові оболонки та мозкову речовину великих півкуль, що ускладнилося набряком головного мозку (том 3 а.к.п. 11-13).

З висновку експерта № 2673 від 22.08.2015 вбачається, що під час первинного контактування автомобіль «Сітроен Берлінго» державний номер НОМЕР_1 був розташований лівою бічною частиною до передньої частини мопеда «Хонда Діо 28». Кут між повздовжніми вісями транспортних засобів у момент первинного контакту був близьким до 70°-80°, відліковуємий проти ходу годинникової стрілки від повздовжньої вісі переднього колеса мопеда до повздовжньої вісі переднього колеса мопеда до повздовжньої вісі автомобіля (том 3 а.к.п. 20-23).

Як зазначив експерт у своєму висновку № 3741 від 22.09.2015, у дорожній ситуації, що склалася, водій мопеда «Хонда Діо» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху України, він не мав технічної можливості попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог ПДР України. У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Сітроен Берлінго» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.11. Правил дорожнього руху України, він мав технічну можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог ПДР України (том 3 а.к.п. 28-31).

Окрім того, як вбачається з протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2015, схеми та фото таблиці до нього, на смузі руху автомобіля «Сітроен Берлінго» державний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_11 наявні: дорожні знаки 5.35.1. «Пішохідний перехід»; 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», який в свою чергу передбачає заборону проїзду без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком, а також необхідність дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою; дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2.

Таким чином, виходячи зі змісту пункту 2.2. розділу 33 ПДР України та наявних дорожніх знаків на перехресті де сталася ДТП відображених у протоколі огляду місця ДТП від 05.07.2015 року, схемі та фото таблиці до нього, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг про обов`язок водія мопеду керуватися у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася 05 липня 2015 року вимогами для проїзду рівнозначних доріг, безпідставними та необгрунтованими, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 рухаючись по проїжджій частині, на якій наявний дорожній знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» був зобов`язаний дати дорогу мопеду, який рухався дорогою, яка перетинається.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при належному дотриманні ОСОБА_11 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, він мав змогу уникнути дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої є спричинення смерті потерпілій ОСОБА_12 та отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , а невиконання обвинуваченним вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та його наслідками.

Також колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника та обвинуваченого про невідповідність, на їх думку, мотивувальної частини висновку експерта № 3741 від 22.09.2015 (п. 8) з приводу визначення настання моменту небезпеки для руху водію мопеда, при цьому колегія суддів погоджується з правильністю його визначення саме в момент виїзду автомобіля «Сітроен Берлінго» на головну дорогу, оскільки водій автомобіля ОСОБА_11 при наявних на його смузі руху дорожніх знаків та дорожньої розмітки був зобов`язаний надати перевагу в русі водію мопеда, що рухався по дорозі, яка перетинається. Методичні ж рекомендації, на які посилається захисник обвинуваченого в частині визначення моменту небезпеки мають рекомендаційний характер, й такі дані повинні встановлюватися з урахуванням усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника та обвинуваченого щодо необхідності визнання недопустимим доказом висновоку експерта № 3741 від 22.09.2015 з підстав покладення в його основу даних отриманих під час допиту ОСОБА_11 в якості свідка, оскільки в ході судового розгляду обвинуваченим будь-яким чином не оспорювались вказані дані про обставини дорожньо-транспортної пригоди, достовірність яких в судовому засіданні не була спростована.

До того ж, як слідує із матеріалів кримінального провадження, воно було відкрито не щодо ОСОБА_11 , а за фактом ДТП і на момент проведення експертизи ОСОБА_11 не було пред`явлено підозри, оскільки були відсутні дані про наявність чи відсутність у діях водіїв невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів не встановила порушень норм кримінального процесуального закону судом першої інстанції щодо розгляду клопотань учасників судового провадження, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій на підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Всі особи, заявлені стороною обвинувачення для допиту судом допитані; документи, речові докази, надані сторонами кримінального провадження, судом першої інстанції досліджені безпосередньо, в повному обсязі.

На думку колегії суддів, вирок ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Наведені у апеляційних скаргах дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, були враховані судом при призначенні ОСОБА_11 покарання, за строком наближеного до мінімальних меж санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Покарання, призначене ОСОБА_11 судом першої інстанції, в тому числі із застосуванням додаткового покарання, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Вирішення судом цивільного позову потерпілих про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 128 КПК України, ст. ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз`ясненнях, що містяться в п. п. 5, 9, 10, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначений судом розмір відшкодувань відповідає обсягу фізичних і душевних страждань потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_7 понесених від втрати доньки та сестри, що є незворотною втратою близької людини, заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у житті потерпілих, часу й зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану.

Конкретних доводів щодо неправильності вирішення судом даного питання апеляційні скарги не містять.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення та були безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів, - не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 419 ч. 1 п. 3 КПК України, резолютивна частина ухвали суду апеляційної інстанції має містити рішення щодо запобіжного заходу. Обговорюючи питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 засуджений вироком суду до реального покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, тому вважає, що не змінився ризик того, що ОСОБА_11 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. При таких обставинах, підстав для задоволення клопотання захисника та скасування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів немає, а запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, повинен залишитись без змін.

Оскільки судовий розгляд проведено повно, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ ______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2