Справа № 314/1879/15-к
Провадження № 1-кп/314/21/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001973 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)04 серпня 1988 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2)19 квітня 1989 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

3)17 липня 1993 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

4)17 вересня 1997 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

5)24 грудня 1999 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 143, ч. 2, ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі;

6)25 червня 2007 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 5 місяців 3 днів позбавлення волі;

7)02 липня 2008 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2010 року на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання, яка складає 1 рік 9 місяців 27 днів, замінена виправними роботами на той же строк з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України.

На теперішній час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується. Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_2 заявлене клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на термін 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на термін 60 днів з таких підстав.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року відносно ОСОБА_4 для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, та покладено обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або в суд за першою вимогою, не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року на час судового розгляду продовжено дію обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, обвинувачений покладених на нього обов`язків не виконав, покинув житло, яке йому заборонено залишати в рамках дотримання умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не повідомивши про своє місце перебування суд, чим порушив умови запобіжного заходу та покладені на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, тобто ухилився від суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 16 березня 2016 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів. Ухвалою суду від 20 квітня 2016 року цей строк продовжений на 60 днів. Кінцевим днем тримання під вартою визначено 13 липня 2016 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує, що ОСОБА_4 не працює, законних джерел для існування не має, раніше був судимий за скоєння умисних злочинів, не дотримувався умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, переховувався від суду. Вказане свідчить, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню і вчинити інше кримінальне правопорушення, та може служити підставою для продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження прокурора, що на даний час ці ризики не зменшилися, а жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою суду від 16 березня 2016 року, з урахуванням ухвали суду від 20 квітня 2016 року, на термін 60 днів.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 11 вересня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

06.07.2016