АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/16/16-к Номер провадження 11-кп/786/508/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: 128 Н.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 5 квітня 2016 року,

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Гоголеве Великобагачанського району мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, працює електромонтером ПАТ «Автокраз» раніше не судився,

- засуджений за ст. 128 КК України на 6 місяців виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням із заробітку в доход держави 15 %.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування майнової шкоди 550 грн. 80 коп. та на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, а всього 10550 грн. 80 коп.,

за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 ..

До Апеляційного суду Полтавської області звернувся обвинувачений ОСОБА_6 , який у своїй апеляції прохає змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним вирішенням цивільного позову та вважає, що суд безпідставно стягнув із нього відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому просить апеляційний суд відмовити потерпілій у задоволенні вимог про стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди.

Обвинувачений ставить під сумнів правильність вирішення цивільного позову, зокрема, надані потерпілою до суду копії чеків про придбання ліків, на його думку, стосуються придбання препаратів, які не застосовувалися для лікування заподіяної їй травми, та придбані значно пізніше конфлікту. Неправильно, на думку апелянта, вирішений і позов про відшкодування моральної шкоди, так як не було враховано протиправну поведінку потерпілої, оскільки саме вона принижувала його честь та гідність.

Вказує, що конфлікт, який виник між ним та потерпілою, був спровокований останньою, вона у спекотну погоду розпалила багаття, від якого йшов у його двір їдкий дим, що й змусило його рідних вжити заходи для гасіння вогню. Крім того, він вважає, що травма у потерпілої сталася не від його дій, а внаслідок її необережності. Це питання суд дослідив поверхово, а тому допустив неповноту судового слідства.

У своїй апеляції потерпіла ОСОБА_7 прохала скасувати вирок та постановити новий, за яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворе покарання - у виді 1 року обмеження волі та стягнути із нього на відшкодування моральної шкоди 25000 гривень. Вказує, що обвинувачений свою вину не визнав заподіяну шкоду не відшкодував та навіть не вибачився.

Інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржували, заперечення на подані апеляції не подавали.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

08 серпня 2015 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає його рідна сестра ОСОБА_7 , під час сварки, яка виникла на ґрунті неприязних взаємовідносин, діючи необережно, правою рукою штовхнув ОСОБА_7 в ліве плече. Від поштовху та впала перед входом у домоволодіння на лівий ліктьовий суглоб на тверду бетонну поверхню. Внаслідок такої злочинної недбалості обвинуваченого, ОСОБА_7 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки з частковим розривом м`язово-сполучного апарату лівого плечового суглобу, синця на лівому плечі.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_9 , кожен із яких підтримував свої апеляції та заперечував проти зустрічних, а також міркування прокурора ОСОБА_8 , яка пропонувала вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів знаходить, що вони задоволенню не підлягають з наступних мотивів.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, вказаних у вироку, доведена матеріалами справи, що досліджувалися судом у судовому засіданні, та докази з якої приведені у вироку. Зокрема, сам обвинувачений у судовому засіданні підтвердив факт конфлікту між ним та потерпілою 08 серпня 2025 року близько 17 год. 30 хв. біля її домоволодіння. Після того, як він відштовхнув руку ОСОБА_7 , та впала та стала кричати, що він їй поламав руку.

Потерпіла ОСОБА_7 підтверджуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 засвідчила суду, що саме він ударив рукою її у ліве плече від чого вона упала на землю та отримала травму у виді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки з частковим розривом м`язово-сполучного апарату лівого плечового суглобу.

Показання потерпілої ОСОБА_7 підтвердив і очевидець події свідок ОСОБА_10 ..

Із показань свідків ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вбачається, що вони підтвердили факт конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 , який мав місце біля її домоволодіння 08 серпня 2015 року близько 17 год. 30 хв., при цьому жоден із них не спростував показання останньої щодо причини її падіння та отримання травми.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз убачається, що унаслідок дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки з частковим розривом м`язово-сполучного апарату лівого плечового суглобу, синця на лівому плечі. Показання потерпілої ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації та механізму їх спричинення (а.с. 58-59, 60-64).

Доказами, наданими суду першої інстанції та приведеними у його вироку, повністю доведено винуватість ОСОБА_6 у заподіянні потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень з необережності, з огляду на це його дії правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України, а тому твердження обвинуваченого у поданій апеляції про неповноту судового слідства та його поверховість є безпідставні. Більше того обвинувачений із цього приводу не ставить питання про скасування постановленого щодо нього вироку.

Призначаючи міру покарання засудженому у межах санкції ст. 128 КК України, місцевий суд урахував обставини вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного, дані про особу засудженого. Ураховуючи встановлені судом обставини справи колегія суддів апеляційного суду знаходить таке рішення суду першої інстанції правильним, тому покарання, що призначене засудженому, відповідно до ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. За таких обставин твердження апеляції потерпілої ОСОБА_7 є безпідставними

Правильно судом першої інстанції визначено й розмір цивільного позову щодо стягнення на користь потерпілого заподіяної з боку обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди. При цьому суд урахував представлені потерпілою докази, зокрема, платіжні документи видані на її ім`я за придбані нею медикаменти та отримання медичних та інших послуг (а.с. 28-31, 33).

Згідно з зазначеними документами вбачається, що потерпілою було затрачено 550 грн. 80 коп.. Колегія суддів знаходить, що вказана сума об`єктивно в мінімальному розмірі відповідає тим затратам, які понесла потерпіла при лікуванні отриманої травми. Те, що не всі платіжні документи виписані в день, коли була травмована ОСОБА_7 , на що звертає увагу обвинувачений, не свідчить що такі ліки потерпілою не придбавалися чи послуги не отримувалися. Як пояснила потерпіла, вона лікувалася протягом тривалого часу, тому кошти на ліки та послуги нею сплачувалися за весь час лікування. До того ж вона в перші дні взагалі не зберігала платіжні документи. Як видно, такі твердження підтверджуються матеріалами кримінального провадження, тому доводи обвинуваченого з приводу відсутності доказів про понесені потерпілою матеріальні затрати є необґрунтованими.

При визначенні розміру моральної шкоди потерпілій суд першої інстанції прийняв до уваги характер та обсяг заподіяних їй моральних і фізичних страждань, а також матеріальний стан засудженого, характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої. При визначенні розміру відшкодування враховані вимоги розумності і справедливості.

Отже, підстав для збільшення чи зменшення розміру моральної шкоди, визначеного районним судом, колегія суддів не вбачає, як не вбачає підстав для зміни чи скасування постановленого місцевим судом вироку.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У х в а л и л а:
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 5 квітня 2016 року, стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4