АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001390 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.05.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, працюючого різноробочим в їдальні «Діброва», раніше не судимого, - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою взявши їх під варту в залі суду.

Кримінальне провадження №11-кп/794/271/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
Категорія ст.186 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_11 .
Обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання зараховано попереднє тримання під вартою - з 17.07. по 21.07.2014року. Строк відбування покарання обвинуваченим визначено рахувати з часу їх фактичного затримання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 17 червня 2014 року біля 14.00 год., знаходячись між будинками АДРЕСА_3 , діючи за раніше розробленим планом, згідно якого ОСОБА_6 повинен був відкрито зривати з шиї жінок вироби з золота, а ОСОБА_12 перебував неподалік місця скоєння злочину та мав повідомити ОСОБА_6 про присутність біля нього сторонніх осіб, що унеможливлювало вчинення ним злочину. В свій час ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ОСОБА_13 і зірвав з її шиї ланцюжок із жовтого металу вагою 4,16 гр. з кулоном вартістю 2147,60 грн. після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, 19 червня 2014 року близько 21.00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, знаходячись біля буд. АДРЕСА_4 , діяли за аналогічним планом, і ОСОБА_6 зайшов в під`їзд вказаного будинку, де підійшовши до потерпілої ОСОБА_14 , зірвав з її шиї ланцюжок з хрестиком із металу жовтого кольору вагою 9,60 гр., вартістю 6000 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

До того ж, 29 червня 2014 року, біля 18.30 год. ОСОБА_6 перебуваючи біля буд. №194-Б по вул.Героїв Майдану в м.Чернівці, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_15 ланцюжок із жовтого металу вагою 3,03 гр., вартістю 8 000 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи злочинну діяльність, 1 липня 2014 року близько 12.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_5 , за заздалегідь розробленим планом, згідно якого ОСОБА_6 повинен був відкрито зривати з шиї жінок вироби з золота, а ОСОБА_7 перебував неподалік місця скоєння злочину та мав повідомити ОСОБА_6 про присутність біля нього сторонніх осіб, що унеможливлювало вчинення ним злочину. В свій час ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ОСОБА_16 та зірвав з її шиї ланцюжок з жовтого металу, вагою 10 гр., та хрестиком, вагою 1 гр., загальною вартістю 5000 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити відносно його підзахисного ОСОБА_6 , звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районним судом при призначенні покарання обвинуваченим не в повній мірі було враховано всі обставини справи, зокрема: причини та умови, що спонукали їх до вчинення злочинів, що вони раніше не судимі, позитивно характеризуються, вину визнали, розкаялися, відшкодували шкоду потерпілим, а також не враховано поведінку обвинувачених вже після скоєння ними кримінальних правопорушень, клопотання потерпілих не позбавляти волі обвинувачених.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 просить також врахувати стан здоров`я матері обвинуваченого ОСОБА_6 , думку потерпілих, які просили не карати суворо обвинувачених, а також протокол загальних зборів мешканців будинку, де проживає ОСОБА_6 , в якому останні клопочуть про передачу обвинуваченого на поруки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляції просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 , звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. При цьому він посилається на те, що районний суд необгрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину щодо осіб похилого віку. Всі встановлені судом обставини, передбачені ст.ст.65-67 КК України свідчать про можливість виправлення та перевиховання без необхідності ізоляції ОСОБА_7 від суспільства та можливе застосування до нього вимог ст.75 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану ними апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану ним апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляцій, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги апелянтів не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації їх дій.

Доводи обох апелянтів на те, що вирок суду, в частині призначення покарання обвинуваченим підлягає зміні, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок його суворості, є безпідставним і не ґрунтується на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обом обвинуваченим було враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, корисливими, закінченими, тяжкими, скоєні за попередньою змовою групою осіб, щодо осіб похилого віку жіночої статті, кількість епізодів злочинної діяльності, внаслідок їх дій потерпілим була спричинена матеріальна шкода, що на думку колегії суддів, свідчить про їх підвищену суспільну небезпечність; особу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є особами раніше не судимими, позитивно характеризуються, добровільно відшкодували заподіяну шкоду потерпілим, ОСОБА_6 є напівсиротою. Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених судом визнано: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим. Вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, районним судом вірно визнано обставиною, що обтяжує їх покарання.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі вищенаведені обставини справи, а також вимоги ст.69 КК України, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в справі кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, з урахуванням осіб винних вірно, на думку колегії суддів, прийшов до висновку про призначення їм покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

До того ж, із врахуванням вищенаведених обставин, а також того, що обвинувачені вчинили ряд аналогічних злочинів протягом незначного проміжку часу щодо осіб похилого віку жіночої статті, які не мали фізичної можливості чинити опір нападникам, дані злочини є тяжкими, а тому колегія суддів вважає, що районний суд врахувавши все вищевикладене, зокрема, і ті обставини, на які посилаються апелянти у своїх апеляціях, вірно прийшов до висновку про неможливість виправлення засуджених без ізоляції від суспільства і правильно призначив їм покарання за ч.2 ст.186 КК України саме у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.69 КК України, і яке є необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_9 про те, що з вироку слід виключити таку обставину, що обтяжує покарання обвинувачених, як вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, на думку колегії суддів, є надуманими і спростовуються матеріалами кримінального провадження. ?

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , за виключенням ОСОБА_15 , є пенсіонерами за віком, відповідно 1942р.н., 1945р.н. та 1944 р.н. і є згідно чинного законодавства особами похилого віку, а тому районний суд вірно визнав вчинення злочинів щодо осіб похилого віку обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.05.2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без зміни.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін з 08 червня по 16 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3
Копія вірна: суддя