УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 юриста 3 класу ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 юрист 3 класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, що необхідно в межах кримінального провадження №0000226 внесеного 20.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано наступним. У провадженні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000226 від 20.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округою ОСОБА_4 посвідчено довіреність № 1705 від 21.06.2016 від імені ОСОБА_5 , якою уповноважено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняти дії спрямовані на відчуження нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 305, 9 кв.м. (пілся зміни назви АДРЕСА_1 ), який на праві приватної власності належав ОСОБА_5 . Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення серія № 11-451 від 05.07.2016 посвідченого державним нотаріус 15-ої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 , нежитлове приміщення магазин непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 305, 9 кв.м. (після зміни назви АДРЕСА_1 ), яке належало ОСОБА_5 . Через два дні, тобто 07.07.2015 ОСОБА_8 уклав договір позики з одночасною заставою майна (іпотекою) серія № 862 від 07.07.2016 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_9 , згідно якого предметом іпотеку є нежитлове приміщення магазини непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 305, 9 кв.м. (після зміни назви АДРЕСА_1 ), а іпотекодержателем є ОСОБА_10 . На даний час є підстави вважати, що ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та іншими особами в складі злочинної групи шахрайським шляхом заволоділи нежитловим приміщенням магазином непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 305, 9 кв.м. (після зміни назви АДРЕСА_1 ), власником якого є ОСОБА_5 , квартирою АДРЕСА_2 , підвальним та нежитловим приміщення на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5 площею 1117, 3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , власником яких є ОСОБА_13 . Постановою прокурора 20.07.2016 у провадженні вищезазначене нерухоме майно визнано речовим доказом, у відповідності до ст. 98 КПК України. За таких обставин необхідно накласти арешт на зазначені об`єкти нерухомості, з метою збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Власники майна в судове засідання не викликались, відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Таку провадженні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000226 від 20.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом та заборонити користування та розпорядження ним.

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
З іншого боку за положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Надані слідчим матеріалами, пояснення ініціатора клопотання свідчать про те, що наявні, в розумінні положень ст. 170 КПК України, підстави для накладення арешту на зазначене прокурором майно, оскільки останнє відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
При цьому слідчий суддя вважає, що застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, інші обставини, що мають бути досліджені відповідно до приписів ст. 173 КПК України.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України.
За таких обставин, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенн.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 309, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_8 , а саме:

нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 305, 9 кв.м.;

квартиру АДРЕСА_2 , площею 185, 5 кв.м.;

підвальне та нежитлове приміщення на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5 площею 1117,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя