Справа № 182/5145/14-к
Провадження № 1-кп/0182/118/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нікопольського міськрайонного суду кримінальні провадження № 0002372; № 0004303 та № 0003926 по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровська області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, має на утриманні доньку та сина 2003 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.08.2007 року Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 25.02.2010 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 18 днів.

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 187 КК України,

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кам`янка-Дніпровська, Запорозької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.12.2010 року Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

-20.04.2011 р. Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 03.01.2014 року на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 25 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 06.06.2014 року, близько 23.30 год., знаходячись в районі автовокзалу у м. Нікополі, Дніпропетровської області побачив приміщення автомобільного боксу, належного ОСОБА_9 , яке використовується як сховище. Маючи намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через вікно вказаного приміщення, проник до автомобільного боксу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів намагався викрасти 8 металевих бувших у користуванні ресиверів для зберігання зжатого повітря на автомобілях, вартістю по 200 грн. кожний та 3 металеві труби, довжиною 1,5 м., вартістю 200 грн. кожна, однак свій злочинний намір не довів до кінця по незалежним від його волі причинам, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину співробітниками служби охорони. Таким чином ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, не зміг довести свої злочинні дії до кінця, оскільки був затриманий співробітниками охорони.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 20.10.2014 року, приблизно о 00.40 год., знаходячись в районі магазину «Суточки», розташованого по вул. Електрометалургів, 210 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, вступили в злочинну змову між собою, направлену на відкрите викрадення чужого майна, групою осіб. Заздалегідь розробили злочинний план та розподілили ролі, згідно якої ОСОБА_4 повинен був знаходився поряд з потерпілим ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 йти позаду, та коли вони залишаться наодинці з потерпілим, та не буде сторонніх осіб, ОСОБА_4 повинен був забрати речі, а ОСОБА_3 слідкувати за обстановкою, а при необхідності допомогти ОСОБА_4 . При цьому вони домовились не спричиняти тілесні ушкодження потерпілому, так як той знаходився в стані алкогольного сп`яніння та не міг чинити опір. В цей же день приблизно о 01.00 год. в районі стоматологічної клініки «Біант» по вул. Героїв Чорнобиля, 15-а в м. Нікополі, Дніпропетровської області, ОСОБА_3 вийшовши за межі злочинної змови, діючи на власний розсуд, з метою заволодіння чужим майном, підбіг ззаду тобто напав на потерпілого, та діючи навмисно, зі значною силою, вдарив рукою в спину ОСОБА_10 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. ОСОБА_3 продовжуючи діяти на власний розсуд, наніс не менше 10 ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, спричинивши тим самим тілесні ушкодження потерпілому у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми навколо лівого та правого ока, гематом голови, які згідно висновку експерта № 684 від 14.11.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я, тобто ОСОБА_3 застосував до ОСОБА_10 насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого. ОСОБА_4 , що знаходився поруч, потерпілого ОСОБА_10 не бив. Після чого продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний намір ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , групою осіб, з корисливих мотивів, обшукавши кишені одягу потерпілого, відкрито, умисно, а ОСОБА_4 повторно, заволоділи мобільним телефоном «S-TELL S3-01», вартістю 370 грн., в якому знаходились сім-карта мобільного оператора «МТС», вартістю 30 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 грн., сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 грн., карта пам`яті на 1 Гб, вартістю 55 грн., 4 ключі, вартістю на загальну суму 40 грн., 20 грн.. зарплатну картку «ПриватБанк» та кредитну картку «ПриватБанк», які цінності не мають, що належать ОСОБА_10 , спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 530 грн.

При цьому дії обвинуваченого ОСОБА_4 не охоплювались єдиним умислом на вчинення розбійного нападу разом із ОСОБА_3 .

З викраденим з місця злочину втекли. Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 29.10.2014 року приблизно о 23.00 год., знаходячись в районі будинку АДРЕСА_1 , маючи намір на викрадення чужого майна, побачивши на лавочці жіночу сумку якою вирішив заволодіти, підійшовши до лавки та взявши її в руки. Його злочинні дії були виявлені потерпілою ОСОБА_7 , яка стала вимагати залишити її речі та піти. ОСОБА_4 не реагуючи на її зауваження, з корисливих мотивів, діючи відкрито, умисно, повторно відкрито заволодів сумкою ОСОБА_7 в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг G 350», вартістю 1 500 грн., з сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., карту для виплат «ПриватБанк», яка для потерпілої цінності не має та грошові кошти в сумі 60 грн., спричинивши тим самими потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1 570 грн. Після чого відкрито утримуючи при собі викрадене з місця злочину втік. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 18.09.2014 року, приблизно о 23.00 год., знаходячись біля будинку № 173 по вул. Шевченка в м. Нікополі, Дніпропетровської області, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, підбіг ззаду до ОСОБА_8 , та обмеживши його рух, а саме тримаючи за руки, зупинив потерпілого. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, відкрито, умисно, повторно з кишень штанів ОСОБА_8 викрав належні йому ключі від квартири, вартістю 20 грн. та грошові кошти в сумі 20 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 40 грн. З викраденим з місця злочину втік. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 19.09.2014 року приблизно о 02.30 год., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, використовуючи ключі, які він напередодні відкрито викрав у ОСОБА_8 та знаючи, де останній мешкає, проник до квартири АДРЕСА_4 , відчинивши вхідні двері. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з квартири АДРЕСА_5 незаконно, навмисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, викрав ДВД програвач «Віреллі», в корпусі чорного кольору, вартістю 300 грн., мобільний телефон «Nokia», в корпусі чорного кольору, без документів, вартістю 260 грн., у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 12 грн., машинку для стрижки «Vittek», вартістю 140 грн., чотири телескопічні вудки на загальну суму 160 грн., 2 котушки для рибалки, вартістю 40 грн. кожна, сумку чорного кольору, вартістю 40 грн., масажний комплекс «Footmassager 2009», вартістю 100 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 102 грн. Викраденим розпорядився на свій розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно. Також його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб. Також його дії вірно кваліфіковано ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

Обвинувачений ОСОБА_3 на початку судового розгляду визнав себе винним за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та частково визнав провину за ч. 1 ст. 187 КК України. В кінці судового розгляду винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 06.06.2014 року біля автовокзалу, через вікно заліз до автомобільного боксу. Хотів викрасти ресивери та 3 металеві труби. Однак, у вказаний момент був затриманий співробітники охорони. 20.10.2014 року зустрівся з ОСОБА_4 . Пішли гуляти. Побачили потерпілого. Вирішив забрати у нього майно. Догнав його, вдарив у спину. Потерпілий впав. Після чого він наніс потерпілому декілька ударів ногами, та руками. Потерпілий не пручався бо був п`яний. Про те, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння знав, бо бачив як він пив. Бив ногами по тулубу. З ОСОБА_4 не домовлялись що будуть бити потерпілого. Все відбувалося дуже швидко. Франко не бив потерпілого, лише забирав майно, мобільний телефон та картки. Викрадений у потерпілого мобільний телефон продали разом. У скоєному кається. При призначенні покарання просив суд врахувати те, що у нього на утриманні знаходиться двоє дітей та батьки похилого віку, які потребують матеріальної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 на початку судового розгляду частково визнав себе винним за ч. 2 ст. 186 КК України по епізоду від 20.10.2014 року та 29.10.2014 року та не визнав провину за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України по епізоду від 18.09.2014 року та 19.09.2014 року. В кінці судового розгляду винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 18.09.2014 року біля будинку АДРЕСА_6 побачив потерпілого. Бачив, що потерпілий п`яний. Підбіг до нього і тримаючи за руки витяг з кишені у нього ключі та гроші. Після чого пішов на його квартиру, так як знав де він живе. 19.09.2014 року, вночі, використовуючи ключі зайшов до квартири потерпілого і викрав вудки, ДВД програвач, масажер, телефон мобільний. 29.10.2014 року побачив жінку на лавці біля якої лежала сумка. Вихопив сумку і втік. Жінка кричала щоб він віддав сумку але він не реагував. В сумці був мобільний телефон, картки. Мобільний телефон продав, сумку викинув. 20.10.2014 року він разом зі ОСОБА_3 у незнайомого чоловіка відібрали мобільний телефон, зарплатну та кредитну картки. Бив потерпілого ОСОБА_3 . Про те що ОСОБА_3 буде бити потерпілого не домовлялись. Речі забирав, коли потерпілий лежав на землі. Все було так як розповів ОСОБА_11 . У скоєному кається.

Вина обох обвинувачених у скоєні інкримінованих їм злочинів також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: поясненнями потерпілих, свідків.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 29.10.2014 року йшла додому. Це був вечір і на вулиці було темно. Біля будинку АДРЕСА_1 сіла на трубі біля стадіону. Сумка була поряд. Відчула що сумку хтось тягне. Побачила, що якийсь чоловік взяв сумку. Крикнула йому віддай сумку. Чоловік почав тікати. В сумці був мобільний телефон, картка. Більше нічого не було. Освітлення там не було, але від будинку падало світло. Обличчя чоловіка побачила. Бачила як у неї забирали сумку. Під час впізнання особи по фотографіях, впізнала ОСОБА_12 . Наполягає на тому, що це був саме ОСОБА_12 . Чоловік побіг в сторону магазину.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що йшов додому. Це було у вересні місяці 2014 року. Ззаду підбіг чоловік. Тримав його заруки і забрав з кишені ключі та карточку. Так як забрали ключі не міг потрапити в квартиру. Пішов на зупинку та поїхав до сина. Поки був у сина залізли в квартиру і обікрали. Він знає Франко. Останній приходив до нього і просив викрутку та плоскогубці для ремонту меблів. З викраденого йому повернули машинку для стрижки та масажер. Просив суд призначити покарання винній особі відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_12 був винен їй гроші. Приблизно в середині вересня 2014 року Франко сказав, що грошей у нього немає і приніс їй машинку для стрижки та масажер. Вона вказані речі взяла. Потім приїхали працівники міліції і вилучили вказані речі. Це було восени 2014 року.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю визнали свою вину в інкримінованих їм органом досудового розслідування діяннях і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думки учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, судом змінено порядок дослідження доказів та суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особи обвинувачених.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченим, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є (ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ст. 186 ч. 2; ч. 1 ст. 187; ч. 3 ст. 185 КК України) тяжкими злочинами. Стосовно відомостей про особи обвинувачених, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, злочини скоїв в період умовно-дострокового звільнення, за місцем проживання характеризується негативно. Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно.

Обидва обвинувачені на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають.

До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання обвинуваченим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 вини, щире каяття , та стан здоров`я ОСОБА_4 відповідно до довідки від 21.05.2015 року - МСЧ ДСІЗО отриманної на запит суду , яка долучена до матеріалів провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має бути обрано в межах санкції статей за якими кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 - визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 3 років позбавлення волі, його ж визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання в вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 13.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 - визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 4 років позбавлення волі, його ж визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання в вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 20.04.2011 року, таким чином остаточно покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 13.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Речові докази долучені до кримінального провадження і передані на зберігання потерпілим, залишити їм в користування.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :