Справа № 598/668/16-к
провадження № 1-кп/598/67/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2016 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальну справу за №598/668/16-к по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

встановив:

В період з 12 жовтня 2015 року до 7 листопада 2015 року, під час проведення чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, які відбувалися 25 жовтня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 перебував на посаді голови дільничної виборчої комісії №610387 с. Малий Раковець Збаразького району Тернопільської області

7 листопада 2015 року, згідно постанови Збаразької районної виборчої комісії №15 від 2 листопада 2015 року припинено повноваження дільничних виборчих комісій, в тому числі голови дільничної виборчої комісії №610387 ОСОБА_4 .

В другій декаді листопада 2015 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману підроблення офіційного документа та його використання.

Реалізуючи вказаний злочинний намір, в другій декаді листопада 2015 року, в порушення вимог п.23 Порядку оплати праці членів територіальних і виборчих комісій з місцевих виборів, нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №687 від 08.09.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , не будучи службовою особою, оскільки його повноваження як голови дільничної виборчої комісії №610387 припинені з 07.11.2015 року, діючи в особистих інтересах з корисливих спонукань, з метою заволодіння шляхом обману бюджетними коштами, що виділялись з державного бюджету на виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК№610387, усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, в приміщенні Збаразької районної виборчої комісії, що знаходиться за адресою вул. Незалежності,8, м. Збараж, склав завідомо неправдивий офіційний документ - постанову ДВК №610387 №8 від 06 листопада 2015 року "Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК".

У вказану постанову, обвинувачений ОСОБА_4 вніс неправдиві відомості про те, що комісією нібито прийняте рішення про необхідність преміювання його як голови ДВК, секретаря ДВК ОСОБА_6 та заступника голови ДВК ОСОБА_7 , хоча насправді таке рішення комісією не приймалося, засідання з цього приводу не проводилося. Складену завідомо неправдиву постанову ДВК №8 від 06 листопада 2015 року ОСОБА_4 підписав особисто та завірив відтиском круглої печатки дільничної виборчої комісії №610387, надавши їй статус офіційного документу.

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_4 , подав вказану підроблену постанову ДВК №8 за 06 листопада 2015 року до Збаразької районної виборчої комісії для її затвердження та отримання відповідних коштів одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, в другій декаді листопада 2015 року, голова дільничної виборчої комісії №610387 ОСОБА_4 в бухгалтерії Збаразької районної виборчої комісії отримав кошти в сумі 1447,92 гривень, виділених з державного бюджету України на виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії №610387.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні злочинів, передбаченх ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Під час підготовчого судового засідання, обвинувачений, його захисник і прокурор заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 02 липня 2016 року між прокурором заступником керівника Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а саме за ч.1 ст.190 КК України у виді 60 годин громадських робіт, за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн., за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн.. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини, передбачені ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.2 ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним і суспільним інтересам, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено під час підготовчого судового розгляду, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які інкримінуються йому, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Окрім того, враховуються пом`якшуючі покарання обставини, а саме, що ОСОБА_4 вперше притягується до відповідальності, відшкодував завдані збитки, характеризується позитивно, його щире каяття.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечив у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 .

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-117/16 від 21.03.2016 року в сумі 1323 грн. 31 коп.

Речові докази по справі - постанову ДВК №610387 №8 від 06 листопада 2015 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК» та відомість на виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії №610387 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 1323 грн. 31 коп.

Речові докази по справі - постанову ДВК №610387 №8 від 06 листопада 2015 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК» та відомість на виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії №610387 залишити при матеріалах кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 369-371, 373-374, 472-475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 липня 2016 року між прокурором заступником керівника Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №598/668/16-к.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у виді 60 годин громадських робіт;

за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн.,

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-117/16 від 21.03.2016 року в сумі 1323 грн. 31 коп.

Речові докази по справі - постанову ДВК №610387 №8 від 06 листопада 2015 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК» та відомість на виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії №610387 залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1