Справа № 166/1290/15-к Провадження №11-кп/773/91/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.286 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, учасника бойових дій, раніше не судимого,-

засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 залишено попередній особисте зобов`язання.

Встановлено ОСОБА_11 тимчасове обмеження в користування спеціальним правом керування транспортним засобом.

Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_11 .

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 2413 грн. Витрат на поховання.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 150 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 150 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 3791 грн. витрат на поховання.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком ОСОБА_11 визнаний винним і засуджений за те, що 27 червня 2015 року о 01 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Шевченка неподалік будинку № 10, що в смт.Заболоття Ратнівського району, в напрямку с.Гута Ратнівського району зі швидкістю понад 100 км/год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, був неуважний, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, відповідно не зреагував на її зміну, виїхав на праве узбіччя, де відбулося перекидання автомобіля з подальшим наїздом на електроопору.

Під час даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, від яких настала його смерть, а пасажир ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, що супроводжувалася чисельними зламами кісток скелету із забоями та ушкодженнями внутрішніх органів (серця, аорти), від яких настала смерть останнього.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_11 наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

п.2.3.б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…,

п.2.9.а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння…,

п.12.1 під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку…,

п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.,

п.12.9 б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 вказує, що вирок суду слід скасувати з підстав однобічності і неповноти досудового і судового слідства. Суд не взяв до уваги відсутність в нього тілесних ушкоджень, подібних до отриманих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Показання дружини та сестри потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які стверджували, що він нікому і ніколи не давав керувати своїм автомобілем і що раніше потрапляв в ДТП апелянт вважає упередженими і такими, що не відповідають дійсності, оскільки згадані свідки мають матеріальну і процесуальну зацікавленість.

Вважає, що досить вибірково суд віднісся до показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які одні із перших по приїзду швидкої допомоги прибігли на місце зіткнення автомобіля НОМЕР_1 з електроопором в с.Заболоття. Всупереч викладених у вироку показань даних свідків про те, що вони разом з обвинуваченим витягали одного з потерпілих з салону автомобіля і що нібито цей потерпілий був на задньому сидінні і що свідки бачили на обвинуваченому ушкодження голови, руки та кров на одязі. Із звукозапису судового засідання видно, що під час допиту ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ніяких відкритих ран на голові, руці та інших частинах тіла ці свідки не бачили, лише говорили, що ОСОБА_11 був вимазаний у крові і бруді.

Суд свідомо не вказав у вироку, що із показань вказаних свідків на місці ДТП до приїзду швидкої допомоги знаходився ще один автомобіль, який своїми фарами освітлював місце пригоди і на якому він потім поїхав.

Також суд всупереч показанням свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 суд у вироку вказує, що нібито ці свідки бачили в нього тілесні ушкодження голови і руки, хоча дані особи цього не стверджували. В оскаржуваному вироку частина фактів була прихована, а частина перекручена, що призвело до упередженого і незаконного процесуального рішення.

Суд у вироку неналежним чином відобразив показання судово-медичного експерта та його висновки, в результаті чого значно спотворив їх зміст. Адже у висновку експертизи № 74 від 27.06.2015 року чітко зазначено, що рани ним отримані від перебування в салоні легкового автомобіля під час ДТП. Відсутні дані, що його тілесні ушкодження утворилися від перебування за кермом ВАЗ 2106 НОМЕР_1 . Суд взяв до уваги, що згідно висновків експертиз №№72 і 74 у ОСОБА_13 і ОСОБА_14 відсутні тілесні ушкодження, характерні для водія автомобіля. При цьому суд не взяв до уваги пояснення експерта про те, що під час бічного заносу та перевертання автомобіля з подальшим зіткненням з перешкодою характерні ознаки травм водія можуть бути відсутні.

При відображенні результатів допиту експертів-імунологів ОСОБА_19 і ОСОБА_20 та висновків їх експертиз суд необ`єктивно виклав їх у вироку.

Згідно пояснень експерта ОСОБА_21 було встановлено, що сліди потожирових виділень при ідеальних умовах можуть зберігатися не більше тижня. При цьому ним було наголошено, що у ОСОБА_14 11 група крові. Під час досудового слідства через місяць з розбитого авто вилучаються сліди його потожирового виділення, що викликає сумнів в їх збереженні. Крім того, згідно висновків експертів ОСОБА_19 і ОСОБА_20 кров, яка належала ОСОБА_14 , 1У, а не 11 групи. Дані суперечності судом не усунуті.

При ухваленні вироку суд не взяв до уваги, що під час допиту експерти імунологи взагалі не могли пояснити, які сліди крові на досліджених предметах первинні, а які вторинні. Також в судовому засіданні не усунуті суперечності між висновками експертиз і поясненнями експертів.

Суд першої інстанції безпідставно вирішив, що показання свідка ОСОБА_22 , який підтверджував його версію, що на його автомобілі ОСОБА_11 поїхав за своїм автомобілем, в якому їхали ОСОБА_23 та ОСОБА_14 , не відповідають дійсності, оскільки суперечать висновкам експертиз та показанням свідків.

Під час обстеження ОСОБА_11 експертом ОСОБА_24 27.06.2015 року в нього не виявлено жодного тілесного ушкодження, яке б могло свідчити про його можливе випадання з автомобіля, який рухався потертості шкіри та одягу, пошкодження колін, ліктів тощо.

Як видно із фото таблиць та відео з місця пригоди, найбільший удар прийшовся на місце водія, що свідчить про те, що виявлені в нього тілесні ушкодження він не міг отримати за обставин ДТП, в якому його обвинувачують.

Якщо виходити з того, що голову він розбив під час ДТП з автомобілем р.н. НОМЕР_2 , то сидіння автомобіля р.н. НОМЕР_3 повинні були б залиті кров`ю, однак цього немає.

Апелянт не погоджується із рішенням суду щодо арешту його будинку в с.Лучичі Ратнівського району, оскільки цим порушуються права членів його сім`ї, яким будинок належить на праві спільної власності.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вироку, закриття кримінального провадження і про скасування арешту на будинок АДРЕСА_1 .

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_25 вказує, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні і його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України; при цьому прокурор вказує, якими саме доказами підтверджується вина обвинуваченого. Із матеріалів кримінального провадження очевидно, що ОСОБА_11 для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне вирішив імітувати ще одну дорожньо-транспортну пригоду для того, щоб у подальшому висунути версію, що тілесні ушкодження він отримав, потрапивши у ДТП на автомобілі ОСОБА_26 . Жодних підтверджуючих даних біологічних слідів, відповідних механічних пошкоджень на транспортному засобі, який належить ОСОБА_26 , немає. А тому прокурор вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду від 18.12.2015 року без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав обставини кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які подану апеляційну скаргу підтримали, прокурора та потерпілих, які апеляційну скаргу заперечували, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність в нього тілесних ушкоджень, подібних до отриманих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є безпідставним.

Із показань в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_21 видно, що він підтвердив проведені ним судово-медичні експертизи і показав, що характерних тілесних ушкоджень для водіїв легкового автомобіля у трупів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не виявлено. При цьому пояснив, що тіла пасажирів у салоні автомобіля легше зміщуються, а тому й тілесних ушкоджень в них значно більше ніж у водія. У пасажирів характерно наявність тілесних ушкоджень від струсу тіла, у них спостерігається більш висока пошкоджуваність внутрішніх органів. Також судово-медичний експерт наголосив, що в обвинуваченого ОСОБА_11 виявлено характерні для водія тілесні ушкодження, а саме: на поверхні грудної клітки в проекції мечевидного відростка грудини зліва синець неправильної геометричної форми синього кольору, аналогічного характеру синці в ділянці живота справа, на передні правого та лівого стегна у верхній треті.

В судовому засіданні правильно встановлено, що не знайшли підтвердження показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не знаходився за кермом свого автомобіля, в якому загинули потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а керував автомобілем ОСОБА_26 , оскільки такі його показання спростовані не лише висновками судово-медичних експертиз та поясненнями експертів ОСОБА_21 та ОСОБА_27 , але й іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 07.09.2015 року автомобіля марки ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_4 .С., в якому зі слів обвинуваченого, він внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження.

Із даного протоколу та фото таблиць до нього видно, що в салоні на місці водія, на даху автомобіля, на сонцезахисному козирку відсутня кров. В той же час, із показань в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що на місці ДТП, в якому загинули потерпілі, обвинувачений ОСОБА_11 перебував в шоковому стані і мав тілесні ушкодження голови, руки, кров на обличчі та кров була на його одязі. Сам обвинувачений у своїй апеляційній скарзі не заперечує показань даних свідків в тому , що він був вимазаний у крові та бруді.

Показання свідка ОСОБА_26 в частині того, що його автомобіль перебував на місці ДТП у смт.Заболоття судом не взято до уваги не лише тому, що даний свідок є другом обвинуваченого, але й з тих підстав, що вони спростовуються послідовними показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які ствердили, що інший автомобіль приїхав після автомобіля швидкої допомоги та виявлення двох загиблих і водій того авто розмовляв з обвинуваченим ОСОБА_11 та просив його покинути місце ДТП.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 за кермом автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 в момент ДТП, у вчиненні якого він обвинувачується, ствердила допитана в судовому засіданні експерт сектору імунологічної, цитологічної, молекулярно-генетичної експертизи та експертизи волосся відділу спеціальних видів експертизи НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області ОСОБА_20 ствердила, що згідно висновків проведених нею імунологічних експертиз на декоративній накладці на кермо з салону автомобіля марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 виявлено потожирові виділення, які належать обвинуваченому ОСОБА_11 .. Також експерт ствердила, що виявлено змішування крові обвинуваченого ОСОБА_11 та загиблих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на інших об`єктах, оскільки автомобіль перекидався і кров бризкала по усьому салону автомобіля.

Крім того, із показань в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_27 видно, що згідно підтверджених нею висновків судово-медичних експертиз загиблі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 могли бути в якості пасажирів в автомобілі при ДТП, оскільки специфічні тілесні ушкодження характерні для осіб, які перебувають за кермом автомобіля виявлено в обвинуваченого ОСОБА_11 . Експерт ствердила, що при проведенні експертиз були надані усі матеріали кримінального провадження, в тому числі і по другій ДТП, яку нібито вчинив ОСОБА_11 , з яких убачалося, що в автомобілі не виявлено слідів крові, а у ОСОБА_28 були виявлені тілесні ушкодження рана на голові, а тому тілесні ушкодження він отримав при первинному ДТП.

Відсутність крові на сидіннях автомобіля ВАЗ 43-194 ТС, який належить ОСОБА_26 не спростовує встановлених судом обставин дорожньо-транспортної події.

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що в оскарженому вироку частина фактів була прихована, а частина перекручена, що наявні суперечності у висновках експертиз та поясненнях експертів не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції належним чином досліджено і проаналізовано усі наявні у кримінальному провадженні докази, яким дано правильну юридичну оцінку.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази дають підстави стверджувати про винуватість ОСОБА_11 в порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що потягли за собою загибель кількох осіб, а тому його дії судом правильно кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України.

Згідно інформаційної довідки №50033651 від 16.12.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта житловий будинок у АДРЕСА_1 належить обвинуваченому ОСОБА_11 , а тому суд першої інстанції з метою забезпечення заявлених цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого моральної та матеріальної шкоди на законних підставах наклав арешт на дане нерухоме майно.

Підстав для скасування або зміни вироку з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року відносно ОСОБА_29 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді