Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3450/14-к
У Х В А Л А
25.03.2016 року м.Виноградів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веряця Виноградівського району, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
Розглядаючи дане клопотання суд виходить з того, що однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.
Вказане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 15.05.2014 Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, після сплати штрафу 22.07.2014 на шлях виправлення не став, а знову скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 12 листопада 2014 року було повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджена зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновком автотоварознавчої експертизи та іншими фактичними даними зібраними в даному кримінальному провадженні.
23.12.2014 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України було направлено до Виноградівського районного суду і вироком даного суду від 10.08.2015 року засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України, а запобіжні заходи ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено попередні тримання під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.01.2016 року скасовано вирок Виноградівського районного суду від 10.08.2015 року, яким засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 60 діб до 26.03.2016 року.
16.03.2016 року ухвалою судді Виноградівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України повернуто прокурору, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 60 днів відмовлено. Станом на день подачі до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою, вказана ухвала суду не набрала законної сили.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 26.03.2016 року.
Прокурор вказує, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, зокрема, існують ризики в тому, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , може не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, суду, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства. Підозрюваний ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 13.11.2014 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.01.2015 року, а 09.12.2014 року, під час проведення обшуку в житлі та іншому володінні, за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає підозрюваний ОСОБА_4 , працівниками Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області зафіксовано відсутність за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , про що свідчить рапорт начальника СКР Виноградівського РВ УМВС України в З/о від 09.12.2014.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше судимий, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, окрім того не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також перешкоджати кримінальному провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, тому прокурор звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів, викладених в клопотанні та просив суд таке задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вирішення питання про продовження йому строку тримання під вартою залишив на розсуд суду.
Заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.01.2016 року по даному кримінальному провадженню скасовано вирок Виноградівського районного суду від 10.08.2015 року, яким засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 60 діб до 26.03.2016 року.
16.03.2016 року ухвалою судді Виноградівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України повернуто прокурору, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 60 днів відмовлено.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 26.03.2016 року.
Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а відповідно до ч.2 вказаної статті, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а згідно ч.4 цитованої статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні прокурором доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, раніше судимий, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, окрім того не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також перешкоджати кримінальному провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.
Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Відтак, суд приходить до переконання, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 199 КПК України, -
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веряця Виноградівського району, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 - на 30 діб, тобто до 24.04.2016 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1