н/п 1-кс/640/5929/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2016 р. . Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 27.07.2016 року до ЧЧ Київського ВП надійшло повідомлення про те, що 27.07.2016 року експертом НДЕКЦ за адресою м.Харків, вул. Шевченко, 111 було виявлено автомобіль «Ніва» д.н. НОМЕР_1 червоного кольору, під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками кустарної переробки кузову.
Оскільки у ході огляду автомобіль «ВАЗ-2121» червоного кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 заміненою та закріпленою кустарно, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 14.11.2000, було виявлено що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто таких які відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що ділянка металу з номером кузова НОМЕР_2 замінена та закріплена кустарно та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 27.07.2016 слідчим Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 111, в ході якого вилучено автомобіль «ВАЗ-2121» червоного кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 14.11.2000, а також ключ запалення до вище вказаного автомобіля та довіреність.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_3 від 14.11.2000 вищевказаний автомобіль знаходився у власності гр. ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_4 , 1957 р.н., що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі довіреності ВРЕ №838590 від 25.02.2011 року виданої ОСОБА_8 на ім`я вказаних осіб, з правом експлуатувати, керувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом автомобіля, а також розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) вказаний транспортний засіб, строком на 7 років, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_9 під записом №514.
Слідчий посилаючись на ч.1 ст.170, ч.2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 1 ст. 98, п. 5 ст. 171 КПК України вказав, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, керування та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (за ст. 290 КК України). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
Слідчий зазначив, що вузлові агрегати вказаного транспортного засобу піддавались змінам не заводським способом, проте свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу з зазначенням кустарно зміненого номера кузова не є підробленим, то у органу досудового розслідування існують достатні підстави вважати, що у вказане свідоцтво внесені неправдиві відомості, тобто встановлені ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 366 КК України, та воно є предметом зазначених кримінальних правопорушень, зберегли його сліди та здобуті внаслідок зазначених кримінальних правопорушень.
Слідчий також вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судово-автотехнічної та судово-криміналістичної експертиз, а також враховуючи, що вилучені автомобіль «ВАЗ-2121» червоного кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням та у володінні (згідно довіреності ВРЕ №838590 від 25.02.2011) гр. ОСОБА_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 14 листопада 2000 року, ключ запалення до вище вказаного автомобіля та довіреність ВРЕ №838590 від 25.02.2011, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 27.07.2016 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 111.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 27.07.2016, речі та документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобілю «ВАЗ-2121» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 , та користувачу ОСОБА_4 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-2121» червоного кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на вилучене у ОСОБА_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , під час огляду місця події від 27.07.2016 майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 14 листопада 2000 року, ключ запалення до вище вказаного автомобіля та довіреність ВРЕ №838590 від 25.02.2011, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автомобіля ВАЗ-2121» номерний знак НОМЕР_1 визначити спецмайданчик ДП МВС України «Інформ-ресурс».
Місцем зберігання ключа запалення, довіреності ВРЕ №838590 від 25.02.2011, свідоцтва про реєстрацію ТЗ на автомобіль «ВАЗ-2121» червоного кольору, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 від 14.11.2000, визначити Київський ВП ГУ НП в Харківській області, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1