Справа № 750/8753/15-к
Провадження № 1-кп/750/26/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року м.Чернігів
Деснянський районний суд м.Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чернігова,
громадянки України, із вищою освітою,
має дочок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
раніше не судимої, учасника бойових дій,
працює керівником гуртка КПНЗ «Центр
туристично-краєзнавчої творчості»
Чернігівської районної ради Чернігівської
області, проживає за адресою:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
ОСОБА_8 (на той час ОСОБА_11 ), 08.02.2015, о 09.40, знаходячись в обласному палаці дітей та юнацтва, що за адресою: м.Чернігів, проспект Перемоги, буд.112, умисно схопила двома руками ОСОБА_6 , вп`ялася нігтями правої руки в ділянку лівої щелепи потерпілої та різко смикнула рукою до себе, у результаті чого утворились тілесні ушкодження у вигляді численних подряпин лінійної та напівмісяцевої форми в ділянці нижньої щелепи зліва з переходом на підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України не визнала та показала, що потерпіла є її колишньої свекрухою, яка постійно переслідує обвинувачену, вчиняє психологічне насильство, розповсюджує негативну інформацію про неї, погрожує, пише скарги і таке інше. 08.02.2015 вона привела дочку ОСОБА_12 на заняття до палацу дітей та юнацтва. Дитина боїться бабусі і спілкуватися з нею не хоче. Коли обвинувачена з дитиною зайшла у двері, то побачила, що перед ними стоїть потерпіла, яка сказала, що забере в неї ОСОБА_10 . Потім потерпіла, намагаючись привернути увагу сторонніх, побігла в углиб холу, кричачи «Помогітє!». Перебуваючи у схвильованому стані, обвинувачена побігла за нею. Її перехопили кілька чоловік і міцно тримали. Фізичного контакту з потерпілою у неї нібито не було взагалі.
Потерпіла показала, що з обвинуваченою у неї склалися давні неприязні стосунки. Обвинувачена перешкоджала її спілкуванню з онукою, що неодноразову було предметом розгляду служби у справах дітей та судів. Того дня вона чекала у палаці дітей та юнацтва, щоб побачитись з онукою. Коли обвинувачена з дитиною зайшли, онука одразу пішла до гардеробу. Обвинувачена ж, не кажучи ні слова, почала наступати на потерпілу. Потерпіла намагалася відступити та закритися сумочкою. Обвинувачена схопила її рукою, та подряпала обличчя.
Свідок ОСОБА_13 показала, що працює сторожем у Чернігівському обласному палаці дітей та юнацтва. З потерпілою та обвинуваченою особисто не знайома. 08.02.2015 перебувала на роботі. Приблизно о 8:30 9:00 до вестибюля зайшла потерпіла та сіла на лавочку неподалік від входу. Сиділа приблизно півгодини. Свідок була у роздягальні, коли почула крик. Коли прибігла на місце, побачила, як обвинувачена кидається на потерпілу і кричить, що та її вже «дістала». Однією рукою обвинувачена тримала потерпілу за область горла, а іншою за обличчя так, що рука потрапила потерпілій до рота. Свідок з іншими людьми, що опинилися поруч, розняли їх. Обвинувачена з дитиною пішла, а потерпіла просила викликати дільничного інспектора міліції. У потерпілої після цих подій на шиї були чи подряпини, чи припухлість.
Згідно висновку експерта № 96 від 10.02.2015, у потерпілої наявні тілесні ушкодження у вигляді численних подряпин лінійної та напівмісяцевої форми в ділянці нижньої щелепи зліва з переходом на підборіддя, котрі виникли від дії тупих предметів, могли утворитись 08.02.2015, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2015 за участю свідка ОСОБА_13 та потерпілої, були відтворені обставини вчинення кримінального правопорушення, що не суперечать їх показанням у судовому засіданні.
Зазначені вище докази узгоджуються між собою та спростовують показання обвинуваченої у судовому засіданні, згідно яких тілесних ушкоджень потерпілій вона не завдавала і взагалі її не торкалася. Показання свідка ОСОБА_13 є об`єктивним доказом і підстави для сумнівів у неупередженості даного свідка відсутні. Наявність тілесних ушкоджень також підтверджена достовірно, а саме висновком експертизи.
Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь вини обвинуваченої, а саме те, що дана подія у стосунках обвинуваченої та потерпілої є не окремих епізодом, а частиною давніх відносин. Під час судового розгляду ОСОБА_8 та ОСОБА_14 вдавалися до взаємних звинувачень у наклепі, перешкодах у спілкуванні з дитиною, вчиненні правопорушень та злочинів, брехні, непорядності; постійно намагалися розширити межі судового розгляду шляхом посилань на інші судові справи, заяви та скарги до різних державних органів та залучення документів з них; порушували порядок у залі судового засідання та в цілому демонстрували небажання розуміти мету даного судового розгляду, надаючи перевагу з`ясуванню особистих стосунків. За таких обставин суд не розцінює вчинене обвинуваченою діяння як прояв односторонньої агресії.
Також суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, думку потерпілої щодо призначення покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого, що вину вона не визнала та не розкаялася, відсутність цивільного позову, особу обвинуваченої - її вік, сімейний та майновий стан, стан її здоров`я відповідно до наявних даних, освіту, позитивні характеристики з місця роботи та служби, численні подяки та грамоти за плідну педагогічну роботу, формально позитивну характеристику за місцем проживання, що вона має двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій та безпосередньо брала участь у проведенні антитерористичної операції, не притягувалась раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій, не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 340 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1