МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/2047/16-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши 05 вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за підозрою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Олександрівка Доманівського району Миколаївської області, громадянки України, українки, з середньо- спеціальною освітою, раніше не судимої, одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , призваної за мобілізацією Заводським РВК міста Миколаєва, яка на теперішній час проходить військову службу за контрактом на посаді санітарного інструктора роти матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою АДРЕСА_2 , у військовому званні солдат,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

- за участю учасників судового провадження:

прокурора Губського ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,
Встановлені судом обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.
06.05.2015 року ОСОБА_3 призвано Заводським РВК міста Миколаєва для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 06.05.2015 року № 114 солдат ОСОБА_3 зарахована до списків особового складу частини, поставлена на всі види забезпечення та призначена на посаду курсанта навчального батальйону даної військової частини та у період часу з 06.06.2015 по 21.07.2016 року проходила військову службу з мобілізацією на різних посадах, остання з яких санітарний інструктор роти матеріального забезпечення зазначеної військової частини.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 22.07.2016 року № 28-РС солдата ОСОБА_3 прийнято у добровільному порядку на військову службу за контрактом до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду санітарного інструктора роти матеріального забезпечення вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу остання дотримувалась встановленого порядку несення служби та виконувала покладені на неї завдання.

17.05.2016 року на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 17.05.2016 року №134 солдата ОСОБА_3 направлено до військової частини НОМЕР_2 (Миколаївський військовий шпиталь) для проходження курсу стаціонарного лікування.

24.05.2016 року солдата ОСОБА_3 виписано з військової частини НОМЕР_2 та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Проте, 24.05.2016 року близько 14 годині солдат ОСОБА_3 з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явилась вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебувала за місцем своєї реєстрації у місті Миколаєві, де проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

11.06.2016 року о 22 год. 30 хв. військовослужбовець ОСОБА_3 прибула до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступила до виконання обов`язків з військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 24.05.2016 року близько 14 год. 00 хв., діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явилась вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебувала поза її межами до 22 год. 30 хв. 11.06.2016 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції закону від 05.03.2015 року) - нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася і показала суду, що дійсно перебуваючи на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 року приблизно о 14 годині 24.05.2016 року після проходження курсу стаціонарного лікування вчасно не повернулася до військової частини, у зв`язку з сімейними обставинами.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позиції і роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи, суд находить вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 407 КК України ( в редакції від 05.03.2015 року) тобто - нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу військовослужбовця (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначення покарання та інші процесуальні дії.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, а також її особу.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона за місцем служби характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та не судима, вину визнала повністю, щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає повне визнання нею своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченої із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

05.09.2016