Дата документу Справа № 326/1915/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 326/1915/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/468/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 10 березня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Вільнянського СІЗО УДПтСУ в Запорізькій області.
Встановлені вироком Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року обставини:
На початку жовтня 2015р., точної дати слідством не встановлено, приблизно о 08 год.00 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 знаходився за місцем мешкання ОСОБА_11 , по АДРЕСА_3 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 взяв у тимчасове користування у ОСОБА_10 належний йому велосипед марки «Україна» для поїздки за алкогольними напоями. На шляху прямування за спиртними напоями, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, скориставшись відсутністю власника вказаного велосипеду, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав велосипед марки «Україна», який належав на праві приватної власності ОСОБА_10 , чим спричинив йому матеріальний збиток на суму 680 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, запевнивши ОСОБА_12 у правомірності своїх дій та в тому, що велосипед належить йому, попросив продати його. У подальшому ОСОБА_13 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 продав велосипед «Україна» ОСОБА_14 за 120 грн.
Крім того, на початку жовтня, точної дати слідством не встановлено, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на подвір`ї за місцем свого мешкання, по АДРЕСА_1 , де побачив велосипед марки «Україна», який належав на праві приватної власності його співмешканці ОСОБА_15 , після чого у нього виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій раптово, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав з подвір`я велосипед марки «Україна», який належав на праві приватної власності ОСОБА_15 , чим спричинив їй матеріальний збиток на суму 680 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, продавши його ОСОБА_16 за 120 грн.
Крім того, 08 жовтня 2015 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_17 на території домоволодіння АДРЕСА_4 , де вживав алкогольні напої. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 взяв у тимчасове користування у ОСОБА_17 належний їй велосипед марки «Дорожник» для того, щоб поїхати алкогольними напоями. На шляху прямування за спиртними напоями у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав з подвір`я велосипед марки «Дорожник», який належав на праві приватної власності ОСОБА_17 , чим спричинив їй матеріальний збиток на суму 850 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, обернувши його на свою користь, а саме, запевнивши ОСОБА_18 у правомірності своїх дій та в тому, що велосипед належить йому, попросив продати його. У подальшому ОСОБА_18 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , продала велосипед «Дорожник» ОСОБА_19 за 100 грн.
Крім того, 12 жовтня 2015 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходився на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , де побачив велосипед марки «Десна», після чого у нього виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна, ралізуючий який, ОСОБА_7 шляхом вільного поступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав з подвір`я велосипед марки «Десна», який належав на праві приватної власності ОСОБА_20 , чим спричинив їй матеріальній збиток на суму 920 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, залишивши на тимчасове зберігання ОСОБА_21 .
Крім того, 21 жовтня 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Мелітопольське шосе в м.Приморську Запорізької області, в районі розташування лісосмуги, поблизу території ПСП «Приморський», серед дерев побачив велосипед марки «Україна». Після чого у нього виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав велосипед марки «Україна», який належав на праві приватної власності ОСОБА_22 , чим спричинив йому матеріальний збиток на суму 680 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, продавши ОСОБА_23 за 60 грн.
23 жовтня 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до подвір`я будинку АДРЕСА_6 . Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_7 поблизу, будівлі побачив велосипед, дамського типу «Україна», після чого у нього виник умисел, направлений на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно викрав велосипед марки «Україна», який належав на праві приватної власності ОСОБА_24 , чим спричинив їй матеріальний збиток на суму 300 грн.
Викраденим майном ОСОБА_7 у подальшому розпорядився на власний розсуд, обернувши його на свою користь, а саме обміняв велосипед ОСОБА_25 за дві пляшки горілки.
Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання з невідбутою частиною покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Постановлено зарахувати в строк покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 25 жовтня 2015 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом при призначенні покарання порушені вимоги ч.4 ст. 70 КК України, оскільки не враховано, що він звільнений від відбування покарання, призначеного попереднім вироком з іспитовим строком, а тому застосування принципу часткового складання покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів, в даному випадку, не можливо, кожен вирок необхідно виконувати самостійно. Апелянт просить вирок змінити, виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України. Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, адвоката, який вважав за необхідне залишити вирок без змін, думку обвинуваченого, який висловився про прийняття рішення на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій ОСОБА_7 не оспорюються в апеляційній скарзі і, відповідно до ч. 2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Стосовно доводів прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, судова колегія виходить з наступного.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки за вчинення кримінальних правопорушень, що скоєні до ухвалення даного вироку.

При цьому оскаржуваним вироком суд застосував положення ч.4 ст. 70 КК України, призначивши покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, застосувавши принцип частково складання покарань.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що попереднім вироком від 28.10.2015 року стосовно ОСОБА_7 останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням, тобто з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Отже, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не врахував положення ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснення, викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно до яких якщо особу за попереднім вироком було засуджено із застосуванням ст. 75 КК України, а за знову винесеним вироком до покарання, що належить відбувати реально, застосуванням принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і кожен вирок виконується самостійно.

Таким чином, районний суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Наведене порушення, згідно ст. 408 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання, оскільки в даному випадку не погіршується правове становище обвинуваченого, що є наслідком задоволення апеляції прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення відносно ОСОБА_7 остаточного покарання з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 року відносно ОСОБА_7 виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, що утримується під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4