Справа №485/907/16-к 30.08.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.07.2016р., якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії Миколаївської області № 5.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_5
представник СВК №5 ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
Засуджений ОСОБА_5 просить розглянути питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/784/ 725 /16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини:
13.07.2016р. до Снігурівського райсуду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , в якій він просив суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий термін покарання.
Суд, відмовляючи в задоволенні заяви засудженого послався на те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, вину у вчиненому злочині не визнає і не розкаюється в ньому, участі у мірах виховного характеру не приймає, тобто свого виправлення не довів.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та представника СВК №5, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд прийшов до наступного.
Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 25.07.2014р. вироком Генічеського районного суду Херсонської області за ст.ст. 121 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2016 року ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2013 р. по 11 січня 2015 р. включно.
Початок строку відбування покарання 15.01.2013р., кінець строку 19.01.2019 р.. Станом на 20 липня 2016 року невідбутий строк покарання складає 2 ріки 04 місяці 29 днів.
Згідно положень ч.ч. 1, п.2 ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений під час відбування покарання характеризується посередньо. Не став на шлях виправлення, вину у вчиненому злочині не визнає і не розкаюється в ньому, участі у мірах виховного характеру не приймає, до програми диференційованого впливу «Правова просвіта» відноситься формально. Також суд вказав, що ОСОБА_5 не довів своєю сумлінною працею свого виправлення.
Однак, на думку колегії, ці висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з характеристики від 14.07.2016 року на ім`я засудженого ОСОБА_5 , затвердженої начальником Снігурівської виправної колонії № 5, за час відбування кримінального покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з засудженими не конфліктує, намагається підвищувати свій загальноосвітній рівень знань та рівень самоосвіти, відвідує церкву на території установи, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайній зовнішній вигляд, виконує законі вимоги персоналу установи виконання покарань, виконує роботи з самообслуговування, до виконання робіт по благоустрію відноситься з розумною ініціативою. Стягнень та заохочень не має. Підтримує стосунки з родичами, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Відповідно до медичної довідки колонії ОСОБА_5 на теперішній час продовжує проходить курс протитуберкульозного лікування. Та згідно рішення ЛТК признаний непрацездатним. ( а.о.с. 140 - 144).
Таким чином, зважаючи на зазначене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в Снігурівській виправній колонії № 5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою.
Є достатні підстави вважати, що за час відбування покарання у зазначеній виправній установі ОСОБА_5 характеризується не посередньо, як визначив суд першої інстанції, а в цілому позитивно.
Є слушними доводи апелянта про невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду стосовно того, що він не довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці, оскільки він не працював за станом здоров`я, що підтверджується рішенням ЛТК.
Колегія також не погоджується з висновком суду 1 інстанції, що підставою у відмові засудженому в задоволенні його заяви про умовно - дострокове звільнення є невизнання ним вини у вчиненні злочину, за який його засуджено, оскільки ця обставина, відповідно до вимог ст. 81 КК України не є умовою при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення.
Отже, вирішуючи питання про можливість умовно - дострокового звільнення ОСОБА_5 , колегія вважає, що до останнього може бути застосовано умовно - дострокове звільнення, згідно вимог ч.2 ст. 81 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 15.01.2013р., кінець строку 19.01.2019 р., з урахуванням вимог ст. 72 КК України.
Станом на 20 липня 2016 року, невідбутий строк покарання складає 2 роки 04 місяці 29 днів, тобто засуджений відбув установлену частину призначеного судом покарання. На момент розгляду справи в апеляційному суді невідбутий строк покарання складає 2 роки 3 місяці 19 днів.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , оскільки останній, будучи засудженим 25.07.2014р. за тяжкий злочин, відбув не менше двох третин покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.
З огляду на наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.07.2016р., якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно ОСОБА_5 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 25.07.2014р. звільнити умовно достроково на строк 2 роки 3 місяці 19 днів.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3