В И Р О К
іменем України
"01" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0008572 від 13 червня 2015 року стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Носівка, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
2) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2008 року за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
3) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року за ч. 2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 22 квітня 2015 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 2 місяці 20 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 13 червня 2015 року близько 06 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебували на території ПКіВ «Гідропарк», поблизу ресторану «Лімпопо», помітили, як з приміщення ресторану вийшли раніше не знайомий їм ОСОБА_9 та спільна знайома ОСОБА_10 і направилися в напрямку літньої альтанки , що розмішена в глибині парку. Помітивши в руках у ОСОБА_9 чоловічу барсетку, останні припустили, що там можуть знаходитися цінні речі та в них виник злочинний умисел на заволодіння майном останнього з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа пройшли слідом за потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та помітили як останні сіли за столик в альтанці. При цьому, на столі поруч з ОСОБА_9 стояла барсетка, що належить ОСОБА_11 з його особистими речами та пляшка з-під шампанського. В подальшому ОСОБА_8 швидко наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та поставив одну ногу на лавку перед ним, чим відволік увагу останнього. В цей час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження підійшов до столу ззаду та, взявши пляшку з-під шампанського, наніс нею один удар по голові ОСОБА_9 , таким чином застосував до потерпілого насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього.

Від завданого удару ОСОБА_9 впав на землю перед альтанкою. Після того, ОСОБА_8 накинувся на ОСОБА_9 та тією ж скляною пляшкою наніс йому близько 6-8 ударів по голові, застосувавши до потерпілого ОСОБА_9 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи.

В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заволоділи барсеткою, вартістю 2500 гривень, яка була у ОСОБА_9 та належала його знайомому ОСОБА_11 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 10 000 гривень, мобільний телефон «НТС», вартістю 3000 гривень, що знаходився в чохлі , вартістю 50 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що не має матеріальної цінності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що не має матеріальної цінності, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , що не має матеріальної цінності, дисконтні картки різних магазинів, в кількості 15 штук що не мають матеріальної цінності.

Після чого, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 15550 гривень.

Згідно висновку експерта №1693 від 31 липня 2015 року (т. 1 а.с. 152-154) вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , 1972 року народження, встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 13 червня 2015 року у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани в тім`яній ділянці справ та зліва, на 5 пальці лівої кисті; синець по передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 13 червня 2015 року, внаслідок не менш 4-х травматичних впливів, не були небезпечними для життя та відносяться:

- забійна рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- синець до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст.187 ч.2 КК України.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
На стадії заявлення клопотань та доповнень прокурором було оголошено обвинувальний акт, у якому уточнено дату вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе визнав частково та показав, що 13 червня 2015 року посварився зі своєю дівчиною, після чого вона поїхала, не сказавши куди. Потім він дізнався, що вона в ПКіВ «Гідропарк», поїхав туди та шукав її по кафе. В одному з кафе він побачив свою дівчину з двома невідомими чоловіками. Через деякий час з одним із них вона пішла до альтанок, де вони сиділи та пили шампанське. Його дана обставина розізлила, після чого він знайшов пляшку шампанського та намагався вдарити даного чоловіка по голові, однак не попав та вдарив в область шиї. Після цього чоловік встав та вони вдвох почали битися в альтанці, потім випали з альтанки та продовжили бійку на асфальті. Вказав, що в подальшому чоловік побіг до кафе, а він на столі в альтанці помітив барсетку, взяв її та пішов в іншу сторону. З барсетки він дістав документ, який посвідчує особу і в цей час до нього на автомобілі під`їхали 5-6 чоловік, які посадили його в автомобіль та відвезли до кафе, де почали обшукувати та вилучати речі. Вказав, що відкрив барсетку, щоб подивитися документи, щоб її повернути. Зазначив, що його товариш ОСОБА_12 до злочину не причетний, бо на момент нападу його з ним не було.

Так в судовому засіданні. з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, були допитані та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показів потерпілі та свідки.
Зокрема в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 надав суду показання, що в ніч з 12 червня 2015 року на 13 червня 2015 року близько 24 години 00 хвилин він зустрівся з ОСОБА_11 , вони випивали, після чого ОСОБА_11 був в сильному алкогольному сп`яніння та заснув. Він барсетку останнього взяв до себе, оскільки там було багато цінних речей. Вже під ранок до них підійшла ОСОБА_13 та запитала чи можна до них підсісти, на що він погодився. Вони розмовляли, після чого ОСОБА_13 замовила пляшку шампанського та випивала. Потім вона запропонувала вийти на вулицю, на що він погодився. Вказав, що спочатку вони посиділи біля кафе, потім пройшлись, після чого сіли в альтанці. Зазначив, що він помітив, як двоє осіб пробігали один за одним. Після цього, до них підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_8 . Він повернувся до ОСОБА_8 боком і в цей момент відчув удар в затильну частину, не може впевнено сказати чи втрачав він свідомість, після чого опинився на бетоні головою вниз та йому нанесли пляшкою ще близько 4-5 ударів. Коли підвівся, то обвинуваченого вже не було, барсетки також. Після цього він пішов до кафе «Лімпопо», де міліції розповів, що сталося.

Потерпілий ОСОБА_11 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, дав суду показання, якими підтвердив викладені в обвинувальному, що 13 червня 2016 року він з товаришем ОСОБА_9 відпочивали в кафе «Лімпопо», розташованого в ПКіВ «Гідропарк», та випивали, після чого він заснув. Коли прокинувся, то виявив відсутність його барсетки, в якій були мобільний телефон та документи. Він підійшов до охорони кафе та запитав, де його товариш з його барсеткою, на що йому відповіли, що його товариш вийшов з кафе з якоюсь дівчиною. Він пішов їх шукати, а коли повернувся до кафе, то побачив там швидку допомогу, свого товариша ОСОБА_9 . Він в нього запитав, де його барсетка, на що той відповів, що на нього напали двоє невідомих, побили та викрали барсетку, однак один із нападників затриманий. Вказав, що до того як він заснув, в його барсетці знаходилися мобільний телефон, ключі від автомобіля, візитки та грошові кошти в сумі 10000 грн., однак на момент затримання обвинуваченого грошових коштів в сумці вже не було.
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що 12 червня 2015 року вона посварилася з ОСОБА_8 , який є її хлопцем, та поїхала до ПКіВ «Гідропарк», де підсіла за столик раніше не знайомих їй ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В цей час їй зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що знає де вона, що він з другом ОСОБА_12 , після чого вона, з метою викликати ревнощі в ОСОБА_8 , запропонував ОСОБА_9 вийти на вулицю. Вони пройшлися вздовж алеї, а потім сіли в альтанку, де спілкувалися. В цей час до них підійшов ОСОБА_8 поставив ногу на лаву, щось сказав та замахнувся пляшкою на ОСОБА_9 . В цей момент вона заплющила очі, а коли розплющила, то побачила, що ОСОБА_9 лежить на землі, а ОСОБА_8 вже не було. ОСОБА_9 підвівся та пішов в сторону кафе. Вона, побачивши кров, викликала швидку допомогу та поїхала звідти. Через деякий час їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_8 затримали. Вказала, що ОСОБА_8 був з якимсь чоловіком, але не знає його. Зазначила, що коли ОСОБА_8 до них підійшов, то на столі в альтанці стояли пляшка шампанського та барсетка, однак удари потерпілому ОСОБА_8 наносив іншою пляшкою. Удари потерпілому наносив тільки ОСОБА_8 . Коли вона відкрила очі, то не звернула увагу на те, що знаходилося на столі.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 13 червня 2015 року він повертався з роботи додому і його працівники міліції запросили бути понятим. На місця знаходився чоловік, який в руках тримав барсетку та мобільний телефон «Айфон» світлого кольору. В обвинуваченого дані речі вилучили, помістили до пакетів, на яких він та інший понятий розписалися. Також вони підписали протокол даної слідчої дії.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що 13 червня 2015 року до нього підійшли працівники міліції та запросили бути понятим, на що він погодився. Коли він підійшов до лавки, то на ній сидів обвинувачений, в якого вилучили барсетку, два телефони. В барсетці знаходилися паспорт, картки, ключі. Вилучені речі поклали до пакету, він з іншим понятим поставили свої підписи.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що 13 червня 2015 року він здійснював службу в ПКіВ та по закінченню робочого часу пив каву з колего. В цей час до них підбіг чоловік та повідомив, що його побили дві особи та викрали барсетку. На території ПКіВ вони знайшли ОСОБА_8 , в якого при собі була барсетка, та була викликана слідча оперативна група. ОСОБА_8 повідомив, що чужу барсетку він знайшов. В барсетці, яка йому не належала, були дисконтні та банківські картки, гребінець, гігієнічна помада, телефон «НТС», папірець якийсь, грошові кошти. Потім ОСОБА_8 зізнався, що скоїв напад на потерпілого.
Показання свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується орієнтовний час та інші обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
Оцінюючи покази обвинуваченого, потерпілих та свідків по справі в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що незважаючи на той факт, що у суді обвинувачений заперечував свій умисел на заволодіння майном потерпілого, а також вказував, що вдарив потерпілого через ревнощі та його товариш ОСОБА_12 до цього не причетний, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив суду, що бачив двох осіб, що пробігали повз, потім побачив ОСОБА_8 та з іншої сторони відчув удар.
Покази свідка ОСОБА_13 , що вона бачила як ОСОБА_8 замахується на потерпілого, проте більше нічого не бачила, оскільки закрила очі, суд розцінює як намагання пом`якшити відповідальність обвинуваченого, який є її нареченим.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

З протоколу огляду місця події від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 108-109), з долученою ілюстрованою таблицею (т.1 а.с. 110-114) вбачається, що навпроти кафе «Гідрозона», розташованого по пр. Броварському, 10-А в м. Києві, біля кафе «Лімпопо», був виявлений чоловік, одягнений в темно-синю спортивну куртку, чорні брюки, чорні кросівки та футболку з плямами в районі грудей бурого кольору, який представився як ОСОБА_8 , та в якого було виявленого шкіряну барсетку чорного кольору, в якій знаходилися: гігієнічна помада, гребінець, мобільний телефон марки «НТС», грошові кошти у сумі 2 грн., банківські, візитні та дисконтні картки, а зі кишені ОСОБА_8 були вилучені водійські права та технічний паспорт на ім`я ОСОБА_17 .
З протоколу огляду місця події від 13 червня 2015 року (т. 1 а с. 136-137) вбачається, що слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 здійснено огляд ділянки місцевості з бетонним покриттям, розташованої в районі гідрозони, приблизно в 200 метрах від метро «Гідропарк» по пр.Броварському, 10-А в м. Києві, на якій виявлено скляну пляшку зеленого кольору з-під шампанського «Київ», в нижній частині якої виявлені явні плями бурого кольору. Крім того, на території, де знаходилася пляшка, в діаметрі близько 2-3 м виявлені плями червоного кольору.
З відомостей, що містяться у протоколі огляду речей від 13 червня 2015 року в період часу (т. 1 а.с. 138-139), з долученою фототаблицею (т. 1 а.с. 140-144), вбачається, що слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 здійснено огляд пакету експертної служби №1605134, в яких були поміщені речі, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_8 в ході огляду місця події від 13 червня 2015 року за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 10-А (ПКіВ «Гідропарк»). При розпакуванні даного пакету в ньому виявлено наступні речі: чоловіча барсетка чорного кольору розміром 25х15 см, яка застібається за допомогою застібки-блискавки золотистого кольору. В барсетці на момент огляду знаходилися дисконтні кратки та візитівки, а також грошові кошти в сумі 2 грн. 50 коп. В портмоне для документів знаходилися посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , також в пакеті знаходився телефон «НТС», ІМЕІ НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 .
З протоколу перегляду цифрового відеозапису від 25 червня 2015 року (т.1 а.с. 156-160), з долученою фототаблицею (т. 1 а.с. 161-170), вбачається, що старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 в службовому кабінеті №305 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Червоноткацька, 2, на персональному комп`ютері з дисководом «АМD Athlon TM NEC DVD RW ND-3540A», було переглянуто цифровий відеозапис камери стеження, який знаходився на флеш-карті пам`яті Kingston DataTraveler SE9 8GB. На карті пам`яті міститься папка, що має назву «Лімпопо 13.06.2015». В даній папці наявні файли з відеозаписами з камер стеження ресторану «Лімпопо», розміщених в різних частинах закладу та на вулиці перед закладом, які по часу відповідають періодам з 05 до 06 години 13 червня 2015 року та з 06 до 07 години 13 червня 2015 року. З даних відеозаписів випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його орієнтовний час, місце та інші обставини вчинення.

З протоколу огляду речей від 13 червня 2015 року (т.1 а.с. 176-177), вбачається, що старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 проведено огляд вилучених під час поверхневого огляду у ОСОБА_8 футболки темно-синього кольору та спортивних штанів. Зокрема під час проведення огляду даних речей встановлено, що на задній поверхні вилучених спортивних штанів, в нижній частині на відстані 17 см від низу наявні пляма бурого кольору, діаметром 2 см. Спортивні штани в нижній частині та в районі колін спереду забруднені землею. Під час огляду футболки встановлено, що футболка темно-синього кольору в районі грудей зліва міститься емблема «Адідас» білого кольору. На передній частині футболки наявні численні дрібні плями речовини бурого кольору, розташовані по центру. На задній поверхні футболки зліва наявні великі плями діаметром по 10 см речовини бурого кольору, що зосереджені виключно з лівого боку, з правого боку на задній поверхні плями відсутні. Будь-яких механічних пошкоджень тканини не виявлено.
З відомостей, що містяться в протоколі огляду місця події від 13 червня 2015 року (т.1 а.с. 179-180), вбачається, що слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_20 на підставі заяви здійснено огляд приміщення службового кабінету №316, розташованого на третьому поверсі будинку №2 по вул. Червоноткацькій в м. Києві, в якому на столі лежить увімкнений мобільний телефон «Айфон 5» чорного кольору, на задній частині якого знаходиться ІМЕІ: НОМЕР_5 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 181-183), складеного старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 та долученою фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 184), в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , слідує, що серед осіб, які були пред`явлені для впізнання, де під №3 знаходився ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 під номером 3 впізнав особу, яка о 06 годині 30 хвилин 13 червня 2015 року в момент його перебування разом з дівчиною в альтанці, наблизилась до нього зі спини і завдала першого удару, а спільник нападника в цей момент ще залишався в полі його зору.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2015 року (т. 1 а.с. 185-190), здійсненого старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_19 в період часу з 11:00 до 11:40, за участі потерпілого ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , а також з протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2015 року (т. 1 а.с. 195-200), здійсненого старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_19 в період часу з 12:40 до 13:20, за участі потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб, дані про розташування учасників події в період її настання, та інші обставини вчинення.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України при дослідженні даних доказів судом не встановлено та сторонами не доведено, тому суд визнає їх належними та допустимими, крім того, вони вказують на час, місце, мету, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому, з дослідженого судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

Так, відповідно до висновку експерта №1693 від 15 червня 2015-31 липня 2015 року (т. 1 а.с. 152-154) вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , 1972 року народження, встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 13 червня 2015 року у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани в тім`яній ділянці справ та зліва, на 5 пальці лівої кисті; синець по передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 13 червня 2015 року, внаслідок не менш 4-х травматичних впливів, не були небезпечними для життя та відносяться:

- забійна рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- синець до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При цьому суд враховує, що потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні впевнено вказував на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила щодо нього розбій та чітко вказав, що ОСОБА_8 вчиняв злочин відносно нього разом із ще одною невідомою особою.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обставиною, згідно ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, стан здоров`я, раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, неодружений; позицію потерпілих у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах, установлених у санкцією ст. 187 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_8 , в якого, відповідно до виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні №6 (т. 2 а.с. 103-106) та листа медичної частини Київського слідчого ізолятору (т. 2 а.с. 128) діагноз: розсіяний енцефаломієліт; вегето-судинна дистонія за змішаним типом; мігренеподібний синдром.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року ОСОБА_8 невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30 березня 2010 року, - 10 місяців 14 днів позбавлення волі, на підставі ст. 82 КК України змінено на виправні роботи строком 10 місяців 14 днів, з відрахуванням в доход держави 20 % із суми заробітку, а ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_8 , на підставі ч. 3 ст. 81 КК України звільнено від відбування даного покарання умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 2 місяці 20 днів.
Таким чином, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, при визначенні остаточного покарання суд ураховує вимоги ст.71 КК України та вважає за необхідне частково приєднати йому невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30 березня 2010 року, з урахуванням положень ст.ст.81, 82 КК України у виді 1 дня.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням норм ст.ст. 177,178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 72, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30 березня 2010 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років 1 дня позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 13 червня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази чоловічу барсетку чорного кольору, всередині якої знаходяться дисконтні картки та візитівки в кількості 15 штук, грошові кошти в сумі 2 грн. 50 коп., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , мобільний телефон «НТС» ІМЕІ НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_11 .
Речові докази пляшку від шампанського, виробництва «Київський завод шампанських вин», на передній частині якої наявна етикетка з надписом «Советское Шампанськое», з плямами бурого кольору в нижній частині, яка передана до камери схову речовин доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідно до квитанції №ФП 011053 знищити.
Речові докази DVD+R диск «VERBATIM» 4.7 Gb, на якому міститься папка з відео файлами з назвою «Видео Лімпопо 13.06.15» залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази спортивні штани чорного кольору з плямою бурого кольору на задній поверхні лівої штанини, а також футболку темно-синього кольору з емблемою «Адідас» спереду зліва, з плямами речовини бурого кольору, що знаходяться на передній та задній поверхні футболки, які були вилучені у ОСОБА_8 13 червня 2015 року залишити у володінні ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: