печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб СВ ГУ Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчини у визначений КПК України строк,-

В С Т А Н О В И В :

28.03.2016 адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб СВ ГУ Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчини у визначений КПК України строк, в обґрунтування якої зазначила наступне. СВ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000031 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 362 та ч. 4 ст. 190 КК України, в рамках проведення якого органом досудового розслідування за правилами КПК України в редакції 1960 року накладено арешт на належну ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 звернулась до органу досудового слідства з клопотанням про скасування арешту майна, проте на час внесення зазначеної скарги відповіді по суті ініційованого питання не отримала, у зв`язку з чим адвокат просить зобов`язати посадових осіб СВ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області розглянути клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з належної їй на праві власності земельної ділянки.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи представник заявника та органу досудового розслідування в особі ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомили. Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що про час та місце розгляду скарги сторони були повідомлені належним чином, вважаю можливим прийняти рішення по суті вимог скарги на підставі наданих заявником матеріалів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України в редакції 1960 року, ст. 5 КПК України в редакції 2012). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

У відповідності до вимог п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом.

При цьому, положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують слідчого суддю розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилась.

Зазначене також обумовлено тим, що КПК України 1960 року та КПК України 2012 року передбачені різні правові підстави для накладення арешту на майно, а відтак і різні підстави для його скасування.

За таких обставин слідчий суддя, розглядаючи подану скаргу за правилами КПК України 2012 року, позбавлений можливості зобов`язати орган досудового слідства розглянути клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з належної їй на праві власності земельної ділянки, а відтак відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 308, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 ни в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб СВ ГУ Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчини у визначений КПК України строк, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1