Справа №489/5888/15-к 02.06.2016
провадження № 11-сс/784/183/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: оскарження ухвали ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 червня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши матеріалами кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року, якою

- відмовлено у задоволенні скарги.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

представник заявника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.05.2016 року, постановити нову, якою скасувати постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002647 від 03.06.2015 року.
Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно ухвали суду, в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002647 від 03.06.2015 року.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з рішенням слідчого суді, представник потерпілого ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є незаконною, оскільки слідчим суддею порушено вимоги кримінального законодавства. Зазначає, що слідчий суддя не звернув увагу на необхідність розслідування справи за ч.1 ст.190 КК України і такому порушенню не дав належної юридичної оцінки. Крім того, зазначає, що в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації на якому зафіксовано судовий розгляд, а тому на підставі ст.412 КПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Також зазначає, що суд не повідомив потерпілого ОСОБА_6 про розгляд скарги на постанову, чим порушив право потерпілого на захист своїх інтересів.

Крім того, в апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження в разі його порушення.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
З матеріалів провадження вбачається, що 20.04.2016 року представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Ленінського ВН ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002647 від 03.06.2016 року за заявою ОСОБА_6 про вчинене 30.03.2011 року в магазині «Цифрові технології» заволодіння невстановленою особою його грошовими коштами на суму 2 400 гривень.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , вказав, що встановлені обставини в ході досудового розслідування, а саме: допит самого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , жодним чином не свідчать про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 . Зазначене свідчить про правовідносини цивільного характеру, які виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та про відсутність ознак кримінального правопорушення, що правильно послугувало підставою для закриття кримінального провадження слідчим під час досудового розслідування.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, щодо підстав для скасування зазначеної ухвали слідчого судді, з`ясувавши думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Що стосується пропущеного строку на апеляційне оскарження, то необхідно вважати, що апелянт не пропустив його, оскільки ухвалу суду постановлено 25.05.2016 року, з урахуванням п`ятиденного строку на апеляційне оскарження, а останнім днем для її подачі є 30.05.2016 року, а тому слід вважати, що ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в строк.

Доводи апеляційної скарги по своїй суті задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Перевіряючи законність закриття кримінального провадження, слідчий суддя встановив, що 30.03.2011року ОСОБА_6 в магазині «Цифрові технології», що розташований по пр. Миру, 2, в м. Миколаєві, придбав ТВ тюнер «Скайгет» вартістю 2400 гр. Будучи незадоволеним якістю придбаного товару, ОСОБА_6 на протязі тривалого часу (до лютого 2015р.) неодноразово його обмінював на інші моделі, які також його не влаштовували. Бажаючи знов обміняти ТВ-тюнер, ОСОБА_6 в лютому 2015 р. виявив, що вказаний магазин на ринку «Колос» вже не функціонує, залишившись з ТВ-тюнером «Ортон х 4», який на його думку є не належної якості, він звернувся з заявою до правоохоронних органів про заволодіння працівниками магазину в 2011 році його грошовими коштами в сумі 2400 гр. шахрайським шляхом.

В рамках розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.192 КК України був допитаний директор магазину «Цифрові технології» ОСОБА_10 , який підтвердив факт придбання ОСОБА_6 в 2011 році ТВ-тюнера, вартістю 2400 гр. Після цього, скаржачись на якість придбаного товару, ОСОБА_6 неодноразово (до 10 разів) звертався до нього з проханням змінити тюнер. Весь час він йшов на зустріч ОСОБА_6 і міняв йому придбаний товар, навіть незважаючи на сплив гарантійного терміну. Він також пропонував ОСОБА_6 повернути йому грошові кошти в сумі 2400 гривень, але той від його пропозиції відмовлявся. ОСОБА_10 також показав, що він пояснював ОСОБА_6 неякісність зображення через ТВ-тюнер тим, що він користується телевізором марки «Соні» 1992 року випуску, який не може передавати якісне зображення з технічних причин, оскільки він на це не розрахований.

Аналізуючи наявність зібраних доказів, слідчий суддя зробив правильний висновок про вірність прийнятого слідчим рішення про закриття провадження по справі за відсутності ознак кримінального правопорушення, оскільки між ОСОБА_6 і працівниками магазину склалися цивільно-правові правовідносини, які повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками слідчого судді, апеляційний суд повністю погоджується, оскільки встановленні фактичні обставини по цьому провадженні дійсно вказують на відсутність будь-яких протиправних карних дій з боку працівників магазину «Цифрових технологій», тому апеляційна скарга представника ОСОБА_7 , в інтересах потерпілого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Доводи представника потерпілого про необхідність розслідування справи за ст. 190 ч.1 КК України є надуманими і такими, що не мають під собою жодних правових підстав.

З приводу посилань представника ОСОБА_7 , щодо відсутності технічного носія інформації, то вони не є вмотивованими, оскільки законом передбачено, а саме ст.103 КПК України, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

З журналу судового засідання вбачається, що від учасників провадження клопотань про фіксацію судового процесу технічними засобами не надходило, в зв`язку з чим слідчий суддя прийняв рішення про розгляд справи без фіксування технічними засобами (а.с. 24).

Отже, фіксування судового процесу відображено в журналі судового засідання (а.п.25-27), що відповідає вимогам закону і спростовує доводи представника ОСОБА_7 щодо порушень судом вимог законодавства.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про порушення слідчим суддею прав потерпілого ОСОБА_6 , які виразилися в неповідомленні його про час, місце і дату судового розгляду, то вони також є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження розгляд справи слідчим суддею був призначений на 23 травня 2016р. з належним повідомленням всіх учасників процесу.

В цей день до суду зявився як потерпілий ОСОБА_6 , так і його представник ОСОБА_7 . На прохання учасників процесу, судовий розгляд було перенесено на 25 травня 2016 р. для виклику в судове засідання слідчого, та витребування матеріалів кримінального провадження.

В призначений день розгляду провадження потерпілий ОСОБА_6 до суду не зявився і його представник ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду справи за відсутністю потерпілого.

Викладене повністю спростовує доводи ОСОБА_7 про порушення слідчим суддею прав потерпілого.

Таким чином, будь-яких підстав для задоволення апеляційного скарги представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року про відмову в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :
Судді :