Номер провадження: 11-кп/785/864/16
Номер справи місцевого суду: 521/7654/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2016 року м. Одеса

Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2016р., якою відмовлено у задоволенні клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИЛА:
З клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання в ПВК УДПтСУ в Одеській області (№51) з 26.08.2011р. Початок строку покарання - 17.12.2008 року, кінець строку покарання - 22.04.2018 року. За період відбуття покарання ОСОБА_8 зарекомендував себе посередньо, працевлаштований, має 8 заохочень та 4 стягнення, які погашені. За вироком має матеріальний позов 80 000 грн. Вину в скоєному злочині на дійсний час визнає, в скоєному розкаюється, довів своє виправлення. Відбув більш 3/4 строку покарання.
Суд, приймаючи вказане рішення, мотивував його тим, що в матеріалах справи відсутні обставини для умовно-дострокового звільнення вказаного засудженого.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 , з тих підстав, що судом не об`єктивно розглянуто вказане клопотання без відповідного аналізу обставин справи.
Заслухавши виступ судді-доповідача, виступ прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , який просив апеляцію залишити без задоволення а ухвалу суду без змін, перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Під час розгляду клопотання колонії, судом першої інстанції мотивовано, встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного вироком суду. Також адміністрація колонії його характеризує задовільно, як особу яка має право на умовно-дострокове звільнення.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_8 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.
Так, покарання - це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання - це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
У даному випадку ОСОБА_8 засуджений за скоєння ряду злочинів, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, статевої свободи та статевої недоторканності особи.
Таким чином, метою вироку Березовським р/с Одеської області було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинені тяжкі та особливо тяжкі злочини. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.
Забезпечення цієї мети - обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд вважає, що наявність восьми заохочень за сумлінне ставлення до праці є дійсно позитивною обставиною яка може бути врахована при застосуванні положень ст. 81 КК України. Разом з тим, суд вважає, що кількість погашених стягнень за весь період відбування покарання не можуть свідчити про виправлення засудженого.
Крім того, 09.03.2016 року засудженому ОСОБА_8 ухвалою Малиновського р/с м. Одеси зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день за два за період з 17.12.2008 року по 11.08.2011 року, що становить 2 роки 7 місяців 25 днів. Тобто засудженому скорочено строк покарання. При таких обставинах, застосування ст. 81 КК України та звільнення засудженого умовно-дострокове на думку суду не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженого, тяжкість вчинених злочинів та відсутність стабільної законослухняної поведінки при відбутті покарання та його відношення до праці колегія суддів приходить до висновку, про правильність висновків суду першої інстанції про те, що в задоволені клопотання колонії необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення - не має.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та мотивованою, а тому вона не підлягає задоволенню чи зміні.
Керуючись: ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2016р., якою відмовлено у задоволенні клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Копія вірна. Суддя апеляційного суду ОСОБА_2