Справа № 428/7697/16-к
Провадження № 11-сс/782/183/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючий - ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 липня 2016 року про задоволення клопотання слідчого 2-го відділення СВУ СБУ в Луганській області ОСОБА_9 , винесеного у кримінальному № 0000131 від 20.05.2016 року про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, освіта сердньо-технічна, одружений, має малолітню дитину, є інвалідом, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І. ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

13 липня 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшло клопотання органів досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 липня 2016 року клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - задоволено.

Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3 (трьох) місяців, на 35 днів з моменту закінчення строку дії попередньої ухвали суду з 17.07.2016 до 20.08.2016 року.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання. Вважає зазначену ухвалу незаконною у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінального процесуального закону. Вважає, що до теперішнього часу самопроголошена «Луганська народна республіка» не визнана терористичної організацією, а тому відсутні будь-які правові підстави для кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.І ст.258-3 КК України. Згідно з роз`ясненням, яке викладено в п.1 листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р., вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідувані і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

На думку захисника, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого ухилився від здійснення своїх повноважень із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів її підзахисного, а також не виконував п.1 ч.І ст.178 КПК України, згідно якому при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Крим того, згідно з ч.І ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті - ч.2 ст.194 КПК України.

На думку сторони захисту, докази, якими слідчий та прокурор доводили обґрунтованість оголошеної підозри, надані за принципом вибірковості, не достатньо перевірені, зібрані однобоко, не доводять вчинення підозрюваним цілеспрямованих умисних дій, об`єктивна сторона яких зазначена у диспозиції ч.І ст.258-3 КК України тому сторона захисту вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявної достатньо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальн правопорушення, передбаченого ч.І ст.258-3 КК України.

Ризики, перелік яких встанови пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких слідчий має довести, а слідчий суддя переконатися в їх реальному існуванні, слугують метою та підставою застосування запобіжних заходів.

Згідно з п.5 ч.І ст.184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу повинно містити, зокрема виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

В порушення зазначених приписів кримінального процесуального закону, як клопотання слідчого про обрання виняткового запобіжного заходу, так і ухвала слідчого судді не містять викладу тих обставин, на підставі яких слідчий та слідчий суддя прийшли до висновку про наявність існування тих ризиків, які є підставою для обрання запобіжного заходу, а також не містять посилання на матеріали та докази, що підтверджують існування відповідних ризиків.

Тому клопотання слідчого так ухвалу слідчого судді вважає немотивованими та надуманими.

Як вбачається з клопотання слідчого та ухвали слідчого судді, ОСОБА_10 обрано запобіжний захід з огляду тільки на те, що злочин, у скоєнні якого він підозрюється, є особливо тяжким.

Бездоказове посилання слідчого та слідчого судді на існування зазначеного ризику є порушенням судової практики Європейського Суду. Так в рішенні по справі «Смирнови проти Росії» Суд роз`яснює , що загроза втечі не може оцінюватися лише на підставі суворості можливого покарання, вона має оцінюватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити наявність загрози втечі, або зобразити її настільки незначною, що вона не може виправдати досудове тримання під вартою. У цьому контексті увагу слід звертати, зокрема на характер відповідної особи, її моральність, її активи, зв`язок із державою, де вона підлягає кримінальному переслідуванню, та її міжнародні контакти .

Питання, чи був той або інший період тримання під вартою розумним, не може оцінюватись абстрактно. Обґрунтованість тримання під вартою обвинуваченого має розглядатися відповідно до специфічних рис тримання під вартою.

Тривале тримання під вартою може бути виправдане у конкретній справі лише тоді, коли є специфічні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особи.

Доводи, що свідчать за чи проти звільнення з-під варти, не можуть бути «загальними і абстрактними».

При таких обставинах справи, оскаржувана ухвала слідчого судді винесена всупереч практиці Європейського суду з прав людини і порушує права підозрюваного, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод.

Згідно з роз`ясненням, яке викладено в п.п.4 п.10 зазначеного листа ВССУ, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно ст.178 КПК України, зокрема, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо.

Разом з тим, на погляд сторони захисту, слідчий суддя, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, безпідставно не прийняв до уваги що з витягу з ЄРДР, доданого до клопотання, вбачається, що досудове розслідування розпочалося 08.07.2015 року, тобто майже рік тому назад, і весь цей час ОСОБА_10 не переховувався та не намагався скритися та/або виїхати на окуповану територію; за час, що сплив зі дня початку досудового розслідування, а це майже рік, сторона обвинувачення мала можливість зібрати всі докази.

ОСОБА_10 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом та на його утримання знаходиться малолітня донька, - що, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність тих ризиків, посиланням начебто, існування яких ОСОБА_10 обрано запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши захисників, які підтримали у повному обсязі апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, вислухавши прокурора, який вважав законною і обґрунтованою ухвалу слідчого судді та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, слідчого, який підтримав своє клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження та судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;

дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 199 цього Кодексу, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК, повинно містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у тому, що у лютому 2016 року (більш точну дату встановити не виявилось можливим), достовірно знаючи з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі «Інтернет» повідомлень про проведення на території Донецької і Луганської областей України антитерористичної операції проти терористичної організації «ЛНР», діючи з особистих політичних міркувань, порушуючи вимоги статті 17 Конституції України, вирішив сприяти терористичній організації «ЛНР» з метою порушення суверенітету і територіальної цілісності України, шляхом збору та передачі її представникам (відносно яких є окремі кримінальні провадження) інформації, що має значення для протидії силам, задіяним в проведенні АТО.

У лютому 2016 року ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, в ході неодноразових телефонних розмов із представником « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження), вступив у злочинну змову із останнім, з метою сприяння діяльності «ЛНР» та передавати відому йому інформацію про дислокацію і переміщення сил та засобів АТО. У подальшому, з 2 квітня до 19 травня 2016 року, ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що сили і засоби АТО використовуються для захисту суверенітету і територіальної цілісності України, усвідомлюючи, що інформація про їх дислокацію і переміщення має суттєве значення для успішного проведення АТО, та, у разі отримання її терористами, може призвести до загибелі військовослужбовців та пошкодження військової техніки, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження), перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції в Луганській області неодноразово умисно передавав останньому інформацію про відомі йому дислокацію і переміщення сил і засобів АТО для використання членами терористичної організації «ЛНР».

Так, 2 квітня 2016 року о 9 год. 14 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_2 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про прибуття та завантаження ешелону військової техніки ЗС України на залізничному вокзалі АДРЕСА_3 .

З квітня 2016 року о 13 год. 34 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_4 , (володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про скупчення військової техніки ЗС України поблизу дитячого закладу оздоровлення та відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в районі АДРЕСА_2 .

6 квітня 2016 року о 10 год. 47 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_5 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про переміщення військової техніки ЗС України через дитячий заклад оздоровлення та відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в районі м. Сєвєродонецька Луганської області.

14 травня 2016 року о 11 год. 46 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_2 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про скупчення та переміщення військової техніки ЗС України поблизу АДРЕСА_6 .

16 травня 2016 року о 10 год. 53 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_2 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про скупчення військової техніки ЗС України поблизу санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в районі АДРЕСА_2 .

16 травня 2016 року о 12 год. 42. хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_2 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про переміщення військової техніки ЗС України через м. Сєвєродонецьк у напрямку АДРЕСА_2 .

17 травня 2016 року о 12 год. 07. хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу АДРЕСА_4 , володіючи відомостями про місця розташування підрозділів ЗС України, задіяних в АТО, використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_11 (відносно якого є окреме кримінальне провадження) з номером НОМЕР_2 , та умисно повідомив його про переміщення військової техніки ЗС України через м. Сєвєродонецьк Луганської області.

19 травня 2016 року ОСОБА_10 , в порядку ст. 208 КПК України затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 258-3 КК України. 19 травня 2016 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Як видно зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведення слідчим наявності обґрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яка підтверджується листом - відповіддю на запит зі штабу АТО від 05.06.2016, протоколом за результатами проведення НСРД від 14.04.2016, протоколом за результатами проведення НСРД від 14.04.2016, протоколом за результатами проведення ОТПЗ від 04.05.2016, протоколом за результатами проведення ОТПЗ від 12.05.2016, протоколом за результатами проведення НСРД від 25.05.2016, іншими доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, правильно оцінив зазначені вище наявні докази, як вагомі.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 1 ст. 258-3 КК України карається позбавленням волі на строк до 15 років, одружений та має неповнолітню дитину. На даний час не зменшилися ризики того, що останній може продовжувати свою злочинну діяльність, також може переховуватися від суду, що, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є ризиком, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 слідчий суддя вказав про необхідність запобігання його можливим спробам вчиняти інші правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також неможливість закінчення досудового розслідування у строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також діяльність організації яка має ознаки терористичної до цього часу не припинена, та є загроза того що підозрюваний може переховатись на території невизнаної республіки «ЛНР». Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти вказаним ризикам. Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 КК України.

На даний час у кримінальному провадженні необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчиненого злочину.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 липня 2016 року про задоволення клопотання слідчого 2-го відділення СВУ СБУ в Луганській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: