Категорія:ч.2 ст.222 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника потерпілого ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2016 року, якою закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження за ч.2 ст.222 КК України відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працює, неодруженого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, будучи фізичною особою підприємцем, в період часу з 24.11 по 09.12.2009 року, знаходячись у приміщенні регіонального відділення АБ «Діамантбанк», що по вул. Лесі Українки, 6, в м. Луцьку Волинської області, з метою додаткового забезпечення виконання своїх зобов`язань по діючим кредитним договорам: за №061А/К17, від 04.12.2007 року, за №08-03-31-0002_ 166/R17, від 31.03.2008 року, за №09-04-22-0001_166 R17, від 22.04.2009 року, про отримання ним споживчих кредитів у даній банківській установі, особисто надав завідомо неправдиву інформацію у вигляді пропозиції передачі в іпотеку двох мотелів площею по 119,3 кв.м. кожен, двох бань площею по 22 кв.м. кожна, та двох земельних ділянок площею по 0,25 га. кожна, що в с. Лаврів, по вул. Берегова, за №48 та №49, Луцького району Волинської області, умисно приховавши той факт, що вказана вище нерухомість та земельні ділянки ним вже було передано в заставу ЗАТ «ОТП Банк» 22 лютого 2008 року, згідно з договором іпотеки за № PM-SME A03/005/2008/1.
З метою приховування від АБ «Діамантбанк» факту обтяження запропонованого в іпотеку майна, обвинувачений ОСОБА_9 , свідомо приховавши свої дійсні наміри, звернувся в Лаврівську сільську раду із заявами про зміну цільового призначення земельної ділянки, що в с.Лаврів Луцького району Волинської області, із особистого житлового будівництва на землі рекреаційного призначення, та на реконструкцію житлових будинків під мотельний комплекс та зміну адрес будинків у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , ( АДРЕСА_4 ), що було затверджено рішеннями: за №29/6, від 03.10.2008 року, та №7, від 19.02.2009 року, Лаврівської сільської ради, відповідно.
Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , 24 листопада 2009 року та 09 грудня 2009 року, приватними нотаріусами Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно, були посвідченні договори іпотеки між АБ «Діамантбанк» та обвинуваченим ОСОБА_9 про передачу в заставу вищевказаної нерухомості та земельних ділянок, як додаткового забезпечення виконання зобов`язань позичальника за діючими кредитними угодами: за №061А/К17, від 04.12.2007 року, за №08-03-31-0002_ 166/R17, від 31.03.2008 року, за №09-04-22-0001_166 R17, від 22.04.2009 року.
У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Суд першої інстанції звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрив на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду, якою закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на те, що судом не розглянуто клопотання прокурора про зміну обвинувачення та не надано прокурору часу для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з порушенням прав потерпілої сторони. Вказує, що суд необґрунтовано відмовив потерпілій стороні в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, безпідставно відмовив як прокурору, так і представнику потерпілого у відкладенні розгляду справи. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд.

В запереченні на апеляційні скарги захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційні скарги залишити без задоволення.
Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив скасувати ухвалу суду, апеляційну скаргу представника потерпілого підтримав частково, представника потерпілої сторони, який апеляційні скарги підтримав повністю, думку обвинуваченого та захисника, які заперечили доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.15 ч.2 ст.36, ч.2 ст.337, ч.1 ст.338 КПК України змінити обвинувачення в суді є правом прокурора. У зв`язку з цим суд не може заборонити або перешкодити прокурору реалізувати це право.

Згідно з ч.1 ст.341 КПК України, прокурор може змінити обвинувачення в суді, лише погодивши це з прокурором вищого рівня. Суд для цього має відкласти судове засідання і надати прокурору час не тільки для складання, а й для погодження відповідного процесуального документа.

Суд першої інстанції належним чином не дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор в судовому засіданні заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для зміни обвинувачення та надання часу для складення та погодження відповідних процесуальних документів з процесуальним керівником.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання прокурора, мотивуючи це тим, що всі матеріали кримінального провадження наявні в прокуратурі тривалий час, а тому прокурор мав реальну можливість узгоджувати та вирішувати будь-які позиції з керівництвом, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню.

Звертає апеляційний суд увагу щодо того, що судом першої інстанції залишено поза увагою зміст формулювання обвинувачення (підприємець-споживчий кредит), зокрема і щодо такої кваліфікуючої ознаки, як великої матеріальної шкоди.

Разом з тим, скасовуючи ухвалу, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.407 КПК України, призначає новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в процесі якого необхідно повно і об`єктивно розглянути справу та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника потерпілого ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_7 залишити без задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд справи в Луцькому міськрайонному суді в іншому складі суду з стадії підготовчого засідання.

Головуючий

Судді