Справа № 492/392/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
21 листопада 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, до тримання під вартою проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:
На початку листопада 2014 року, ОСОБА_8 , незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, придбав у невстановленої особи згорток із речовиною рослинного походження, який зберігав за місцем свого мешкання за адресою кв. АДРЕСА_4 , для подальшого вживання. Далі, 19 грудня 2014 року, приблизно о 13 годині, більш точний час в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання, з метою приховування від своєї дружини ОСОБА_9 придбаний ним наркотичний засіб, оскільки останній не було відомо про вживання ним наркотичних засобів, попередньо домовився із ОСОБА_7 про те, щоб ОСОБА_7 деякий час зберігав вказану наркотичну речовину у себе, на що ОСОБА_7 дав свою згоду. Після досягнення домовленості, в під`їзді розташування квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_8 передав на тимчасове зберігання ОСОБА_7 6,6 г. наркотичної речовини, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.

ОСОБА_7 19 грудня 2014 року, приблизно о 13 годині, більш точний час встановити не представилося можливим, перебуваючи в під`їзді розташування квартири АДРЕСА_4 , діючи за попередньої змовою з ОСОБА_8 отримав від останнього на тимчасове зберігання наркотичну речовину, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, для тимчасового зберігання на не визначений строк, до моменту, коли ОСОБА_8 забере її назад. Далі, ОСОБА_7 , розуміючи, що вказана речовина є наркотичним засобом та належить ОСОБА_8 , з метою подальшого зберігання вказаного наркотичного засобу в себе вдома, направився в сторону вулиці Добровольського в м. Арциз, де, біля під`їзду №1 будинку №3Б, розташованого по вул. Добровольського м. Арциз Одеської області був зупинений працівниками міліції, якими в ході проведення його огляду було виявлено в кишені куртки згорток, в якому містилось 6,6 г. особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, яке було змінено прокурором в ході судового розгляду справи. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочинів та щиро розкаялися в їх вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, складеному прокурором Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 21 жовтня 2016 року.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своєї вини в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів за зміненим обвинуваченням допитом обвинуваченихОСОБА_8 та ОСОБА_7 , дослідженням висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року, а також дослідженням доказів, що стосуються осіб обвинувачених. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своєї вини в пред`явленому обвинуваченні, їх вина в скоєнні злочину, що ставиться останнім в провину, в повному обсязі також підтверджується сукупністю доказів у справі, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року, надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно постанови про призначення експертизи, вилучена 19 грудня 2014 року в ході проведення огляду ОСОБА_7 , відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу. Маса канабісу в висушеному стані становить 0,61 грамів (т.с. 1 а.с. 264 274).

Таким чином, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні ними інкримінованих злочинів, та кваліфікує їх дії:
ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кожним з них злочинів, особу винних, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожен з них, вчинили злочини, які в силу положень ч. 3 ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_3 із співмешканкою ОСОБА_10 та її малолітніми дітьми і за місцем проживання характеризується задовільно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш не судимий (т.с. 1 а.с. 296 305).
ОСОБА_8 проживає в АДРЕСА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_11 , з співмешканкою ОСОБА_9 , яка не працює, та її малолітніми дітьми і за місцем проживання характеризується задовільно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш не судимий. Страждає на хронічний вірусний гепатит «С» мінімальної активності. Знаходиться під наглядом лікаря з 28 лютого 2014 року (т.с. 1 а.с. 307 322).
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд не вбачає.
Надаючи оцінку ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, суд враховує, що ці злочини є такими, які спрямовані проти здоров`я населення, вчиняються у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинувачених.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винним ОСОБА_8 та ОСОБА_7 необхідно для їх виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі, і таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також меті запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 перебував під вартою з 19 грудня 2014 року по 22 серпня 2016 року у зв`язку з його затриманням та застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже судом встановлено, що на момент постановлення вироку по даному кримінальному провадженню та призначення покарання у виді позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_7 перебував у місцях попереднього ув`язнення 1 рік 8 місяців 3 дні, що з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України відповідає 3 рокам 4 місяцям 6 дням позбавленні волі, які слід зарахувати у строк відбування покарання.

Відповідно до ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Таким чином, урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України за якими суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного йому покарання, оскільки строк попереднього ув`язнення, що ним вже відбутий в межах даного кримінального провадження, дорівнює призначеному основному покаранню.

Враховуючи встановлені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, в силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Разом із тим, зважаючи на обставини справи, встановлені судом та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне додатково покласти на останнього обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили суд враховує, що відповідно до п. "с" ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Також судом береться до уваги рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», відповідно до якого будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом N 11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи наведені норми міжнародного законодавства та рішення ЄСПЛ, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який в наявний час ніде не працює та не навчається, проте має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, в ході судового розгляду, після зміни відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не переховувався від суду, нових злочинів не скоював, тобто судом не встановлено, що він буде ухилятися від суду та виконання процесуальних рішень або продовжувати злочинну діяльність, у зв`язку з чим суд вважає до набрання вироком законної сили, залишити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ухвалою суду від 22 серпня 2016 року.

Питання про речові докази у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до ч. 5, п.п. 1, 4 ч. 6 ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон «Fly DS103D», визнаний речовим доказом у справі постановою слідчого від 10 лютого 2015 року та переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_8 , мобільний телефон «Fly DS115», вилучений у ОСОБА_7 та визнаний речовим доказом у справі постановою слідчого від 14 лютого 2015 року і переданий на відповідальне зберігання співмешканці ОСОБА_7 ОСОБА_10 , слід залишити у власників зазначених телефонів, тобто у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно; канабіс вагою 6,6 г, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 23 січня 2015 року, який зданий на зберігання у централізоване сховище вилучених з незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та обладнання для їх виготовлення ГУМВС України в Одеській області, слід знищити.

Суд також вважає за необхідне в силу ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути в рівних частинах з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 1 844,70 гривень, за залучення експерта для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року.
Судом не стягується з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 844,52 гривень, за залучення експерта для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1615 від 01.12.2014 року, оскільки відповідно до зміненого прокурором в суді обвинувачення епізод від 25.11.2016 року не ставиться в провину обвинуваченим, у зв`язку з чим за цим епізодом обвинувальний вирок не ухвалюється, що в силу ч. 2 ст. 124 КПК України виключає стягнення з обвинувачених процесуальних витрат за цим епізодом.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк на один рік шість місяців, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 21 листопада 2016 року.
В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки чотири місяці шість днів.
Зарахувати в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного ОСОБА_7 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 19 грудня 2014 року по 22 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складатиме три роки чотири місяці шість днівта звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах даного кримінального провадження, дорівнює призначеному йому основному покаранню.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді домашнього арешту, який обраний ухвалою суду від 22 серпня 2016 року.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Fly DS103D», визнаний речовим доказом у справі постановою слідчого від 10 лютого 2015 року та переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_8 , мобільний телефон «Fly DS115», вилучений у ОСОБА_7 та визнаний речовим доказом у справі постановою слідчого від 14 лютого 2015 року і переданий на відповідальне зберігання співмешканці ОСОБА_7 ОСОБА_10 , залишити у власників, тобто у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно; канабіс вагою 6,6 г, який зданий на зберігання у централізоване сховище вилучених з незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та обладнання для їх виготовлення ГУМВС України в Одеській області, знищити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 1 844 (одна тисяча вісімсот сорок чотири) гривень 70 копійок, за залучення експерта для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1738 від 23.01.2014 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1