Справа № 466/2251/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000669 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 р. , близько 20.30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи елементарні норми поведінки, які склалися у суспільстві, знаходячись по вул. Клепарівській, 1 у м. Львові, безпричинно ногою розбив ліве бокове скло автомобіля марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_4 . На момент вказаних подій у транспортному засобі перебувала остання та потерпілий ОСОБА_5 .. Вказаними діями обвинувачений заподіяв матеріальні збитки ОСОБА_4 в сумі 1000 грн. Потерпілому ж ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 363 від 20.02.2016 р. було спричинено садно-подряпину, яка утворилось від уламка розбитого скла і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , того ж дня, близько 20.35 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вул. Шевченка, 14 в м. Львові, діючи з хуліганських мотивів, наніс ногою удар потерпілому ОСОБА_5 в ліву руку, чим, згідно висновку судово-медичної експертизи № 363 від 20.02.2016, спричинив перелом головки 5-ї п`ястної кисті, який міг виникнути 19.02.2016 та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В розпорядження суду поступила угода про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 16.03.16 р., укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України.

За умовами угоди сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_6 та призначення йому покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів. Сторони узгодили, що відповідно до ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Майнових претензій у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до обвинуваченого немає.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України. Крім того пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду , так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення та пояснили, що на них не чинився будь-який тиск при підписанні угоди.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом; за ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ч.1 ст. 121 цього Кодексу, але таке , що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відтак слід затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим з тих підстав, що така відповідає вимогам ст.472 КПК України, обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим за ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України та просив затвердити вказану угоду. Крім того, потерпілим та обвинуваченому розяснено вимоги ст. 473, ст. 474, 476 КПК України. Суд прийшов до переконання, що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання. Встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин передбачає призначення покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 16.03.16 р., укладену між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_6 та призначення йому покарання : за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч.1 ст. 122 КК України - у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік 10 (десять) днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 ( одного ) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обиралась.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1