Справа № 161/527/16-к
Провадження № 1-кп/161/131/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 червня 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003104 від 12 жовтня 2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці, Волинської області, українця, громадянина України, середньо-спеціальною освітою, не працюючого, учасника бойових дій, інваліда 3 групи, розлученого, маючого на утриманні батьків-пенсіонерів,

зареєстрованим місцем проживання та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
Біля 18-тої години 45-ть хвилин 11 жовтня 2015 року, в м.Луцьк Волинської області, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля кафе Бульвар, що в буд.№2-а по вул..Дружби Народів незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав, знайшов бойовий припас, придатний до вибуху, ручну наступальну осколкову гранату РГД-5 разом з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які без передбаченого законом дозволу, в період з 18 годин 45-ть хвилин до 20 години 30-ть хвилин, носив безпосередньо при собі в руках та шкарпетці лівої ноги, в приміщенні кафе Бульвар, де біля 20-тої години 30-ть хвилин був затриманий працівниками міліції, які вилучили в ОСОБА_3 зазначений бойовий припас з запалом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав частково та показав, що ввечері перебуваючи в барі Бульвар, вийшов на вулицю та побачив, як назрівала бійка між незнайомими особами.

Також, ОСОБА_3 показав, саме в цей час, знайшов на вулиці гранату та почав питати хто загубив яблуко, однак, не отримавши відповіді, зайшов в бар та намагався зателефонувати в міліцію, що в нього не вдавалось.

Разом з тим, ОСОБА_3 показав, що про знайдену гранату доповів бувшому командиру, з яким служив в зоні АТО, ОСОБА_7 , який порекомендував здати гранату в міліцію, що, він не встиг зробити, оскільки його затримали працівники міліції в барі та викликали оперативну группу.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 - працівник поліції, показав, що перебуваючи на чергуванні, отримав повідомлення, що в барі розташованому в районі ГПЗ сталась бійка, яке зареєстрував, повідомив прокуратуру, направив групу з старшим ОСОБА_9 .

Разом з тим, ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 з місця пригоди, повідомив, що в невідомого вилучили гранату.

Свідок ОСОБА_10 - працівник поліції показав, що перебуваючи на чергуванні в групі швидкого реагування разом з ОСОБА_9 , на повідомлення про бійку прибув в бар Бульвар, де ОСОБА_9 побачив в руках громадянина, яким виявився ОСОБА_11 , предмет схожий на вибухівку.

Після затримання невідомого, яким був ОСОБА_11 , в його носку виявили гранату та викликали оперативно-слідчу групу.

Свідок ОСОБА_12 працівник поліції показав, що прибувши до кафе Бульвар, отримав від невідомого повідомлення, що в залі бару сидить чоловік та тримає в руках гранату.

Також, ОСОБА_9 показав, що зайшовши в зал, невідомий побачив його і ОСОБА_13 , як працівників міліції та сховав гранату вниз.

Разом з тим, ОСОБА_9 показав, що після затримання ОСОБА_11 , в нього в носку виявили гранату, а тому посадили ОСОБА_11 за стіл та викликали оперативну групу.

Свідок ОСОБА_14 працівник поліції показав, що перебуваючи в складі слідчо-оперативної групи, прибув в район підшипникового заводу, де в барі на стільці сидів затриманий чоловік, в якого в присутності понятих, в носку виявили гранату.

Свідок ОСОБА_15 - бармен показала, що бачила, що працівники поліції виявили в ОСОБА_11 в носку гранату, про наявність якої він працівників поліції не повідомляв.

Свідок ОСОБА_16 - працівник кафе також підтвердила, що в присутності понятих працівники поліції в ОСОБА_11 виявили гранату.

З протоколу огляду місця події встановлено, що слідчий в кафе Бульвар що в буд.№2-а по вул..Дружби Народів в м.Луцьк, в шкарпетці лівої ноги ОСОБА_11 виявив корпус гранати та запал (а.с.103-107).

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - поняті під час огляду місця події, підтвердили обставину вилучення працівниками поліції в ОСОБА_11 гранати та запалу до неї.

З висновку експерта від 19 жовтня 2015 року встановлено, що вилучений в ОСОБА_11 об`єкт, є придатна до вибуху, ручна наступальна осколкова граната РГД-5 разом з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, що відноситься до бойових припасів (а.с.115-121).

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони захисту.
Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що бачив, як ОСОБА_11 підняв з землі гранату, запитав що робити, зайшов в бар, допив горілку, намагався телефонувати в поліцію, але в нього щось не вийшло.

Також, ОСОБА_19 показав, що ОСОБА_11 звонив комусь та питав ОСОБА_20 , що робити ?, а виходячи з бару його затримали двоє поліцейських та вилучили з шкарпетки гранату.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що бачив ОСОБА_11 на вулиці, привітався та чув крики з питанням Хто знайшов яблуко?.

Свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_11 його бойовий товариш, який телефонував йому як бувшому командиру та повідомляв, що знайшов яблуко, тобто гранату та питав, що йому з нею робити.

Також, свідок ОСОБА_22 показав, що він порадив ОСОБА_11 здати гранату в опорний пункт поліції, та доповнив, що після повернення з зони АТО та здачі зброї, нестачі бойових припасів в підрозділі не було.

Свідок ОСОБА_23 з приводу обставин придбання, носіння бойового припасу ОСОБА_11 нічого не показала, а засвідчила незадовільний стан здоров`я ОСОБА_11 , пов`язаний з пораненнями під час участі в бойових діях.

Окрім того, сторона захисту підтвердила незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 витягами з медичних карток хворого (а.с.186-190).

Таким чином, суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих з боку обвинувачення та захисту доказів, встановив, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 є правдивими, оскільки узгоджуються між собою, об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця події, заключенням експертизи та доводять винність ОСОБА_3 в скоєнні незаконного придбання, носіння бойового припасу.
Разом з тим, ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що неодноразово беручи безпосередню участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, у невстановленому місці, діючи умисно, придбав бойові припаси, а саме ручну наступальну осколкову гранату РГД-5 разом з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2.

Однак, подані стороною обвинувачення докази, а саме: витяги з наказів від 10 лютого 2015 року Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБ України, 18 червня 2015 року, 12 липня 2015 року, 10 жовтня 2015 року, містять дані про перебування старшини міліції ОСОБА_3 в складі сил, які залучались та брали участь в Антитерористичній операції, однак не доводять обставину, що ОСОБА_3 придбав гранату в зоні проведення АТО та привіз до м.Луцьк (а.с.130,131,132,283).

Окрім того, з повідомлення з СБ України встановлено, що походження вилученого у ОСОБА_3 бойового припасу-ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 разом з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2 не встановлено (а.с.158).

На підставі показів обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , суд встановив, що ОСОБА_11 знайшов бойовий припас без передбаченого законом дозволу, оскільки підняв його з землі та привласнив.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_11 добровільно видав бойовий припас працівникам органу влади не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_11 , маючи реальну можливість здати бойовий припас, не звернувся до поліції чи інших правоохоронних органів, а пішов в бар та вживав спиртні напитки, де працівникам поліції усно чи в іншій формі не заявляв про бойовий припас, а тому доводи ОСОБА_11 про добровільність видачі бойового припасу не знайшли свого підтвердження, та дані з метою уникнення відповідальності.

Твердження, ОСОБА_11 що телефонував своєму бувшому командиру ОСОБА_7 про знайдений бойовий припас не може свідчити про його видачу, оскільки ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання в іншому районі, не виконував функції по охороні громадського порядку та не мав права вирішувати питання щодо прийому боєприпасів.

Окрім того, доводи сторони захисту що огляд місця події є недопустимим доказом, оскільки проведений без дозволу слідчого судді не містить підстав, оскільки відповідно до ч.7 ст.237 КПК України предмет вилучений з обігу підлягає вилученню.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України за ознаками, придбання, носіння бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.
Суд дослідив дані про особу ОСОБА_3 ..
Так, з довідки з інформаційного центру ГУМВС України в Волинській області, суд встановив, що ОСОБА_3 не судимий ( а.с.153).
За місцем служби ОСОБА_3 характеризується позитивно, являється учасником бойових дій, нагороджений медаллю Захиснику Вітчизни та медалями Міністерства Внутрішніх Справ України (а.с.127,128.134,135,136).
За станом здоровя ОСОБА_3 осудний, однак, має незадовільний стан здоров`я, інвалід 3-тьої групи (а.с.152,186-191).
Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає позитивну характеристику та наявність нагород, незадовільний стан здоров`я.
Обставину, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (а.с.110).
Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, середній вік, відсутність сім`ї, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межі санкції статті, за якою він визнаний винним.
Разом з тим, суд, вирішуючи клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 179 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, незадовільного стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: пакет з металевими осколками, зданий по квитанції №003899 в камеру схову речових доказів Луцького ВП ГУНП України у Волинській област, після набрання вироком законної сили, знищити (а.с. 124).
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1200 грн. 29 коп. слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,371,374 КПК України, -
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, не відлучатись з м.Луцьк без дозволу суду.
Процесуальні витрати по справі в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 29 копійок за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази:пакет з металевими осколками, зданий по квитанції №003899 в камеру схову речових доказів Луцького ВП ГУНП України у Волинській област, після набрання вироком законної сили, знищити
На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженому, що перебуває під вартою, в той же строк, з дня отримання копії вироку.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1