Провадження по справі № 1-кс/522/9977/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на той факт, що в проваджені СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001201 від 31.05.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

Під час досудового розслідування, ОСОБА_3 , визнаний потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 31.08.20015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67, 3 кв.м. Реєстраційній службі Головного Управління юстиції в Одеській області та її структурним підрозділам заборонено здійснювати реєстрацію та перереєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою. На підставі викладеного до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна внесено запис від 23.09.2015 №11304691 про накладання арешту.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 у справі № 522/3271/15 позовну заяву до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування квартири, скасування рішення реєстратора задоволено в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року залишено без змін.

Враховуючи викладене заявник вважає, що в подальшому у застосуванні арешту вищевказаного майна, відповідно до ст. 174 КПК України, відпала необхідність.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про зняття арешту, у зв`язку із тим, що із рішенням суддів встановлено родинний зв`язок ОСОБА_3 із ОСОБА_7 , яка була співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 . а також арешт на квартиру накладався слідчим суддею за заявою потерпілого ОСОБА_3 . На даний час відпали обставини, які були підставою для накладання арешту на майно. На даний час накладений арешт заважає ОСОБА_3 прийняти спадщину.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку заявника, який просив клопотання задовольнити, вважаю вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вивчивши клопотання ОСОБА_3 встановлено, що СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001201 від 31.05.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування, ОСОБА_3 , визнаний потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 31.08.2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67, 3 кв.м. На підставі викладеного до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна внесено запис від 23.09.2015 №11304691 про накладання арешту.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 у справі № 522/3271/15 позовну заяву до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування квартири, скасування рішення реєстратора задоволено в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року залишено без змін.

Вказане свідчить про поновлення прав потерпілого.

Станом на момент розгляду клопотання, спірне майно органом досудового розслідування не визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи приписи кримінального процесуального законодавства, вбачається, що у кримінальному провадженні № № 0001201 відсутні підстави для подальшого арешту майна ОСОБА_3 .

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду ОСОБА_3 клопотання про зняття арешту відповідно до ст. 170, 174 КПК України, арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67, 3 кв.м., не є належним об`єктом застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на викладене суд приймає клопотання ОСОБА_3 до розгляду та приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 31.08.20015 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67, 3 кв.м.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси: ОСОБА_1
13.06.2016