Справа № 751/5687/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/751/2016
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії № 44 ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широке Запорізького району Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2014 року за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А:

31 травня 2016 року засуджена ОСОБА_8 звернулася із клопотанням до Новозаводського районного суду м. Чернігова щодо умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання посилаючись на положення ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2016 року засудженій було відмовлено у задоволенні клопотання. Таке рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 81 К України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Проте на даний час характеристика на засуджену негативна, своєю поведінкою вона не довела виправлення, тому застосування судом пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення підстав немає. Крім того, при наявності у засудженої дитини суду не надані відомості щодо забезпечення житлом, наявності професії та можливості забезпечити себе і дитину. При цьому, засуджена має стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, неодноразово засуджена за однорідні злочини, двічі звільнялась умовно-достроково, тричі з іспитовим строком, але належних висновків для себе не зробила.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали, прийнятої місцевим судом, просить застосувати до неї положення ст.81 КК України та звільнити її умовно-достроково від подальшого відбуття покарання. Зазначає, що має лише попередження, яке з її точки зору не розглядає як стягнення. Натомість переконана, що суд залишив поза увагою наявність малолітньої дитини, яку, зі слів засудженої, спроможна забезпечити, оскільки має намір проживати з батьком дитини. Просить врахувати, що суд безпідставно вказав про присутність в судовому засіданні захисника, який фактично не був присутнім.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої на підтримку її апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженої, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника виправної колонії, яка висловила думку про те, що засуджена не стала на шлях виправлення і не може бути звільнена умовно-достроково, перевіривши матеріали справи та особової справи засудженої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

З матеріалів судової та особової справ засудженої вбачається, що ОСОБА_8 була неодноразово засуджена за скоєння умисних корисливих злочинів. Звільнялась як умовно-достроково з місць позбавлення волі, так і від покарання визначеного судом з іспитовим строком. Висновок із характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії № 44 свідчить, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не довела свого виправлення і перевиховання, з позитивної сторони себе не зарекомендувала, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання. Висновок місцевого суду, викладений в ухвалі від 09 червня 2016 року про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_8 колегія суддів апеляційного суду вважає правильним і підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Що стосується посилання засудженої про залишення поза увагою суду наявність неповнолітньої дитини, яка виховується в будинку дитини при установі виконання покарань, то воно не знайшло свого підтвердження, оскільки судом в повному обсязі проаналізовані дані факти, які належним чином вмотивовані в судовому рішенні. Крім того, в матеріалах особової справи засудженої ряд документів вказують про наявність дитини, а тому прийняте рішення з урахуванням також і інтересів малолітньої дитини.

Твердження про вказівку в ухвалі суду на наявність захисника за фактичної його відсутності в судовому засіданні також не відповідає дійсності, оскільки таких даних не містить ні сама ухвала, ні журнал судового засідання. Більше того, в матеріалах особової справи (а.с.87) наявний лист Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівської області, згідно якого захисник ОСОБА_8 не був призначений через неналежне оформлення заяви. При цьому будь-які письмові клопотання та клопотання під час відеоконференції в засіданні апеляційного суду з цього приводу не були заявлені. Також захисник не був залучений і за ініціативою суду, оскільки його обов`язкова участь передбачена у випадках передбачених ст. 52 КПК України. Отже, дане твердження автора скарги є безпідставним.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 415, 537, 539 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженій, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4