Справа № 481/281/16-к
Провадж.№ 1-в/481/57/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
представника Новобузького РВ КВІ УДПтСУ України в Миколаївській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг, Миколаївської області подання інспектора Новобузького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого вироком Новобузьким районним судом Миколаївської області від 17.06.2014 р. за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком три роки ОСОБА_5 , -
Встановив :
Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 червня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст.75 КК України він був звільнений від відбування призначеного покарання, якщо протягом 3 років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст..76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої системи; повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально виконавчої системи. Про наслідки порушення умов відбування покарання з випробуванням після оголошення вироку засудженому ОСОБА_5 було роз`яснено.
Новобузька КВІ УДПСУ в Миколаївській області звернулася з поданням про скасування звільнення від відбування покарання по відношенню ОСОБА_5 , з якого випливає, що засуджений за період іспитового строку зарекомендував себе з негативної сторони, по місцю проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, про що свідчить характеристика за місцем проживання, на зауваження КВІ не реагує, постійно буз поважних причин пропускає дні реєстрації , що свідчить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення про отримання поштової кореспонденції 19.03.2016 року та 09.04.2016 року. Однак засуджений не повідомив про причини своєї неявки, жодних заяв, клопотань про перенесення розгляду справи також не направляв.
Вислухавши пояснення інспектора КВІ ОСОБА_4 , який підтримав подання, думку прокурора, який вважає необхідним задовольнити подання, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.06.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої системи; повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтись в органи кримінально виконавчої системи.

17.07.2014 року за вих. № 2539/14 розу до КВІ Новобузького району було направлено Розпорядження про виконання вищевказаного вироку відносно ОСОБА_5 , що набрав законної сили 17.07.2014 року.

Судом встановлено, що засуджений під час іспитового строку неодноразово в письмовій формі попереджався про наслідки порушення умов відбування умовного покарання, негативно характеризується по місцю проживання, не з`являвся на реєстрацію до КВІ 25.08.2014 року, 22.09.2014 року, 27.10.2014 року, 25.05.2015 року, 27.07.2015 року, 25.08.2015 року, 28.09.2015 року, 26.10.2015 року, 23.11.2015 року, 28.12.2015 року, 25.01.2016 року, 22.02.2016 року, що свідчить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення, то у відповідності з вимогами ч.2 ст.78 КК України суд вважає необхідним направити засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 червня 2014 року.

Також, як видно із матеріалів особової справи № 42/14 ОСОБА_5 ( а.с.20-21) останній без повідомлення КВІ Новобузького району, тобто в порушення ст..76 КК України, покинув своє місце проживання і був відсутній декілька місяців, про що свідчать також і пояснення ОСОБА_6 , яка є сусідкою засудженого ОСОБА_5 і станом на 17.09.2014 року останній був близько двох місяців відсутній за місцем свого проживання.

Окрім цього, з матеріалів особової справи вбачається, що з засудженим ОСОБА_5 неодноразово проводились профілактичні бесіди спрямовані на недопущення вчинення ним порушень, 05.10.2014 року, 16.11.2014 року, 27.12.2014 року, 29.01.2015 року, 14.02.2015 року, 01.03.2015 року, 09.04.2015 року, 20.05.2015 року, 01.06.2015 року, 09.07.2015 року, 20.08.2015 року, 01.09.2015 року виносились відповідні застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Окрім того, 25.08.2015 року, 03.11.2015 року до засудженого ОСОБА_5 застосовувався привід, з метою доставки його до КВІ Новобузького р-ну.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналогічне положення міститься в ч.ч. 2, 3 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
У відповідності до вимог ч. 2 ст.78 КК України та роз`яснень, що дані в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які були покладені на нього судом.
Відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, передбачена ст.166 КВК України, відповідно до ч.1 якої у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.2 ст.166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 3 ст.166 КВК України визначено, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
За правилами ч.5 ст.166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
У підпункті 5.1 п.5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не повязаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених щодо таких покарань, затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України за №270/1560 від 19.12.2003р., зазначено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до інспекції; не порушувати громадського порядку.
У разі неприбуття за викликом до інспекції без поважних причин до засудженої особи може бути застосовано привід, який здійснюється відповідними органами внутрішніх справ.
Відповідно до п.п.5.2 п.5 розділу IV Інструкції якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження (додаток 43 до цієї Інструкції) про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання (частина перша статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України).
А відтак, судом достовірно встановлено, що засуджений ОСОБА_5 незважаючи на проведені з ним профілактичні бесіди спрямовані на недопущення вчинення ним порушень, винесені йому застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання, більше двох разів не з`явився в органи кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин.
За таких обставин, суд вважає, засуджений ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 червня 2014 року, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а відтак подання КВІ підлягає до задоволення.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України,ст.ст. 369, 371, 372, 376, п.8 ч.1 ст.537, ст. 539 КПК України,-
Постановив :
Подання інспектора Новобузького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого вироком Новобузьким районним судом Миколаївської області від 17.06.2014 р. за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком три роки ОСОБА_5 - задовольнити.
Скасувати ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.06.2014 р. і направити його в місця позбавлення волі строком на 3 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з моменту її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області.
Суддя: