В И Р О К
Іменем України
15.04.2016 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі: - ОСОБА_2 ,
із участю: - прокурора ОСОБА_3 ,
- потерпілого ОСОБА_4 ,
- обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001092 від 24.12.2015 року, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого оператором котельні ДНЗ "Дзвіночок" смт.Браїлів, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Досудовим розслідуванням встановлено, що біля 23 годин 00 хвилин 23.12.2015 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с.Потоки Жмеринського району Вінницької області, на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, намагалися вчинити крадіжку мотоблоку марки "ZUBR GR-Q 79/Q79E", зеленого кольору із причіпом, загальною вартістю 10250 грн., що належать ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 тримаючись обома руками за ручки управління вказаного мотоблоку штовхав та розвертав його у напрямку відчинених ними ж воріт, а ОСОБА_6 , розуміючи протиправність дій останнього та перебуваючи у попередній змові із ним з метою забезпечення таємності його дій, стояв на відстані трьох метрів від причепа мотоблоку та стежив, щоб протиправні дії ОСОБА_5 не були помічені сторонніми особами. Однак, свій злочинний умисел ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення правопорушення вони були помічені власником вказаного майна ОСОБА_4 .
В попередньому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 суду були надані угоди про примирення, укладені між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 від 23.03.2016 року, та між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 від 25.03.2016 року за змістом погодження вказаними сторонами вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин із аналогічною кваліфікацією їх протиправних дій за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вченений за попередньою змовою групою осіб, визначення міри кримінального покарання кожному у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік шість місяців з покладенням на винних обов`язків, передбачених п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, застереження щодо усвідомлення сторонами наслідків укладання та затвердження судом даної угоди, а також наслідків її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони цілком розуміють характер та суть обвинувачення, яке їм пред`явлено. Визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, в повному обсязі, щиро розкаялися, визнали фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угод про примирення. Вимог матеріального чи морального характеру до обвинувачених не заявив.
Потерпілий та обвинувачені просили затвердити укладені ними угоди про примирення, пояснивши, що дані угоду вони укладали добровільно, без примусу чи обіцянок з боку інших осіб.
Прокурор не заперечувала проти затвердження судом укладених сторонами кримінального провадження угод про примирення, вважаючи їх умови відповідними вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.
Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, угоди про примирення, а також матеріали кримінального провадження №0001092 суд доходить висновку, що угоди про приминення підлягають затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення щодо угоди: затвердити її або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подані на затвердження угоди про примирення у повній мірі відповідають вимогам ст.471 КПК України щодо їх форми та змісту, датовані та підписані відповідними сторонами.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст.12 КК України класифікації є злочином середньої тяжкості, можливість застосування угоди про примирення щодо якого законом прямо передбачена.
Погоджена сторонами міра покарання перебуває в межах санкції відповідного кримінального закону.
Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють положення ч.5 ст.474 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 цілковито усвідомлює наслідки затвердження угод, за перебігом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди.
Суд також переконався, що укладення сторонами угод про примирення є їх добровільним прагненням, яке не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, під час підготовчого розгляду судом встановлено відповідність умов угод про примирення вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, тяжкість якого передбачає можливість укладення угоди про примирення; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угод не було добровільним або сторони не примирились; неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодами зобов`язань та відсутність фактичних підстав для визнання винуватості не є очевидними, що у сукупності визначає відсутність в даному конкретному випадку застережених законом умов для відмови у затвердженні умов угод про примирення, за наслідком чого останні підлягають затвердженню судом.
Речовий доказ слід залишити у володінні потерпілого.
За відсутності клопотань щодо обрання запобіжних заходів обвинуваченим судом дане питання не вирішується.
Враховуючи викладене, керуючись ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 23.03.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Затвердити угоду про примирення, укладену 25.03.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ: мотоблок "ZUBR GR-Q 79/Q79E" - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 (а.к.п.16).
Вирок набирає законної сили після закінчення строків його оскарження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1