Провадження № 1-кс/161/3462/16
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна
м. Луцьк 10 серпня 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , володільця тимчасово вилученого майна - ОСОБА_5 , особи, що вказана у клопотанні як власник майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме - 60 пляшок по 0,5 л «Первак» з МАП, 18 пляшок по 0,5 л «Закарпатський» з МАП, 2 пляшки по 0,5 л. «Айпетрі» з МАП, 6 пляшок по 0,5 л «Шабський» з МАП, 2 пляшки по 0,5 л «VS Шабо» з МАП, 12 пляшок «Советское» з МАП,8 пляшок «Артемівське» з МАП, 5 пляшок по 0,5 л «Зелена Марка» з МАП,4 пляшки по 0,25 л «Старий Кахеті» з МАП, 12 пляшок вина «Алазанська долина» з МАП, 145 пляшок по 0,5 л «Пшенична» з МАП, 450 паперових ємкостей з вином «Крепкое Белое» з МАП, 2 накладних, що були вилучені 04.08.2016 року під час проведення обшуку складського приміщення, що в АДРЕСА_1 .
Клопотання мотивує тим, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 03.04.2015 року до ЄРДР за №0000148, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.199 КК України.

Оскільки, вилучені під час проведення обшуку (проводився на підставі ухвали суду від 02.08.2016) 04.08.2016 року у складських приміщеннях, що в АДРЕСА_2 , 2 речі, відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, так як використовувались як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого від 05.08.2016 року вони визнані речовими доказами у справі, а тому, на підставі ст.170-171 КПК України, звернувся з даним клопотанням.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, думку володільця майна та захисника, які, кожен зокрема, заперечували щодо арешту вищевказаного майна, приходжу до висновку, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Таким чином, нормами вказаної статті визначено коло суб`єктів, яких суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно, користуватись та розпоряджатись ним, до яких належать, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.199 КК України, пред`явлено не було, хоча кримінальне провадження зареєстроване ще 03.04.2016 р (тобто більше ніж півтора року).
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В витягу з ЄРДР 0000148 від 03.04.2015 року вбачається, що здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 ч.1 КК України, предметом злочину по якому є підроблені гроші, підроблена іноземна валюта, підроблені державні цінні папери, підроблені білети державної лотареї, підроблені марки акцизного податку чи голографічні захисні елементи.

Таким чином, вилучені під час проведення обшуку 04.08.2016 р. речі спиртні напої не є та не можуть бути предметом злочину по даному провадженню, а відтак і речовими доказами у ньому. Вказані предмети також не належать до предметів, які вилучені законом з обігу, оскільки дані товари придбані ОСОБА_5 на святкування весілля свого сина та зберігались по місцю його проживання саме з вказаною метою. Встановлено, що матеріалами клопотання про арешт майна, не визначено яким саме із критеріїв, визначених у ст.98 КПК України, відповідає майно, що було вилучено під час проведення обшуку 04.08.2016 року, так як слідчий та прокурор обмежились лише механічним дублюванням у клопотанні норм закону.

Ст.171 КПК України передбачено, що до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, зокрема і документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

На виконання вказаної вимоги закону до клопотання не додано жодного документу, який би підтверджував право власності на те, чи інше майно, хоча, як вбачається із тексту протоколу поряд з спиртними напоями вилучалось і 2 накладні.

Натомість судом встановлено, що за адресою проведення обшуку АДРЕСА_2 , 2 проживає ОСОБА_5 , який згідно ліцензії №001860 серії АС від 19.07.2016 р. здійснює підприємницьку діяльність - роздрібну торгівлю алкогольними напоями (ліцензія дійсна до 01.08.2017 р.), саме він є власником вище переліченого майна, що підтверджується його поясненнями, в зв`язку з чим слідчим не наведено жодних доказів того, що майно, яке він просить арештувати є предметом злочинної діяльності
Окрім того, як вбачається з протоколу обшуку під час його проведення не було вилучено документів, в тому числі і марок акцизного збору, які є безпосереднім предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.199 КК України.

Незаконність походження вказаного майна або ж те, що вилучене майно є незаконно виготовлене, безпосередньо під час розгляду клопотання ні слідчим, ні прокурором, на яких покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, не доведено, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1