Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1490/15-к
номер провадження 1-кп/695/24/16
У Х В А Л А
22 березня 2016 рокум. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_7 ,
та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
Дане кримінальне провадження перебуває в провадженні Золотоніського міськрайонного суду.
Своє клопотання адвокат ОСОБА_16 обґрунтовує численними порушеннями процесуального законодавства з боку органу досудового слідства, які, на його думку, дають підстави для повернення обвинувального акту.
Так у своєму клопотанні він вказує на те, що на досудовому слідстві не виконано вимоги ст. 290 КПК України, не надано доступ захиснику обвинуваченої ОСОБА_15 адвокату ОСОБА_16 до усіх без виключення (70 томів) матеріалів кримінального провадження з можливістю робити їх копії та відображення.
Не виконано вимоги ст. 290 КПК України, не надано доступ захиснику обвинуваченої ОСОБА_15 адвокату ОСОБА_16 до доказів та матеріалів (документів, речових доказів, відеозаписів, аудіо записів, інше) кримінального провадження;
Не виконано вимоги ст. 290 КПК України, а саме - не надано захиснику обвинуваченого ОСОБА_15 адвокату ОСОБА_16 можливість скопіювати та відобразити відповідним чином документи, речові докази по кримінальному провадженню
Як вказує захисник, в порушення вимог ст.291 КПК України в обвинувальному акті від 29.04.2015р., не викладено належного формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті слідчим та прокурором надано невірну та неправильну правову кваліфікацію діям ОСОБА_15 , як наслідок не правильно викладено формулювання обвинувачення.
Також він вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з тих підстав, що відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України підготовче засідання призначається не пізніше п`яти днів з моменту отримання судом обвинувального акту. При цьому виклик учасників кримінального провадження відповідно до вимог ст. 135 КПК України здійснюється шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною адресою, чи факсимільним звязком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Незважаючи на це, при наявності у учасників кримінального провадження різних засобів зв`язку (поштового, телефонного, факсимільного, електронного) в обвинувальному акті прокурором не вказано та не зазначено останні.
У відповідності до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором та надсилається суду разом із обвинувальним актом. В порушення вимог ч. 1 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би повністю відповідав вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано та не зазначено дату та час проведення під час досудового розслідування такої процесуальної дії, як надання доступу до матеріалів досудового розслідування захиснику підозрюваної ОСОБА_15 адвокату ОСОБА_16 , що також свідчить про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України.
Також, на його думку, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано та не зазначено про прийняте прокурором рішення в частині надання прокурором стороні захисту (адвокатам - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 ) надати можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази, документи або копії з них.
Як вказує у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_16 , у переліку процесуальних дій взагалі не вказано повідомлення про підозру, кому та коли таке повідомлення було вручено. Слідчим, всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про Підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, що у відповідності до вимог ст.110 КПК України оформлюється постановою на стадії досудового розслідування.
Всупереч вимогам ч. 10 ст. 290 КПК України, у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що захисникам обвинувачених було надано можливість ознайомитися з матеріалами справи та що останні ознайомилися з матеріалами, до яких їм було надано доступ.
Частиною 3 ст. 99 КПК України передбачено, що сторона кримінального провадження зобовязана надати суду оригінал документа, однак подані прокурором до суду документи (обвинувальний акт з додатками), зокрема додатки (розписки про отримання копій обвинувального акту а також реєстру матеріалів досудового розслідування) подані не в повному обсязі, як вимагається КПК України та не в оригіналах.
Як вказує у своєму письмовому клопотанні захисник ОСОБА_15 , під час досудового розслідування слідчим та прокурором було обмежено адвоката ОСОБА_16 належно і вчасно підготовитися до розгляду справи, обмежено в праві оформити, погодити із підзахисною та подати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду клопотання, заяви адвоката
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України визначено та встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.
Однак доданий до обвинувального акту цивільний позов з додатками не містить обов`язкові реквізити по формі та змісту.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Однак доданий до обвинувального акту цивільний позов, який поданий в інтересах держави - в особі Державного агентства резерву України, підписаний і пред`явлений не прокурором, а в.о. Голови Держрезерву ОСОБА_19 .
Такі дії та бездіяльність слідчого та працівників прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво по вказаному кримінальному провадженню, захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 вважає неправомірними, такими, що не відповідають та порушують вимоги КПК України, порушують право підозрюваної ОСОБА_15 на належну правову допомогу, а також порушують його право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, речовими та письмовими доказами, підготовку та подання на розгляд слідчого, прокурора, суду відповідних заяв, клопотань, скарг, в порядку визначеному діючим кримінальним процесуальним законодавством України.
У підготовчому судовому засіданні до суду звернувся захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_11 , який також просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення не викладені належним чином, правова кваліфікація дій ОСОБА_15 не відповідає змісту диспозиції інкримінованого кримінального правопорушення, а тому не дотримано вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Також у обвинувальному акті існує суперечність у часових проміжках, протягом яких було вчинено злочинні дії, у викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення. Не вказаний чітко опис способу заволодіння майном. Також у обвинувальному акті вартість викраденого ОСОБА_15 майна чітко не визначена, як і кратність вартості викраденого майна до неоподаткуваних мінімумів доходів громадян, що може вплинути на кваліфікаію злочину.
Також у підготовчому судовому засіданні з клопотанням про повернення обвинувального акту прокрору звернувся захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_9 , який вказав, що в обвинувальному акті не викладено конкретно формулювання обвинувачення щодо конкретної участі всім обвинуваченим, існує невідповідність у періоді часу, протягом якого працював на ДП Златодар ОСОБА_13 та періодом часу, протягом якого вчинялись злочинні дії.
Крім того, захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 також звернувся до суду з клопотання про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до Генеральної прокуратури, а обвинувального акту щодо ОСОБА_12 до прокуратури Черкаської області, вказуючи, що в обвинувальному акті не зазначена редакція ст. 366 КК України, яка інкримінується ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а тому вважає, що предявлене обвинувачення є неконкретним, акт містить внутрішні суперечності, оскільки у фактичних обставинах щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не зазначена ОСОБА_15 , в той же час під час викладення фактичних обставин щодо ОСОБА_15 , вказана інша редакція викладення фактичних обставин.
Прокурори в судовому засіданні заперечували проти повернення обвинувальних актів прокурору, так як обвинувальні акти відповідають вимогам КПК України, тому просили відмовити у задоволенні вказаних клопотань.
Представник цивільного позивача у підготовчому судовому засіданні погодився з думкою прокурорів.
Захисники та обвинувачені підтримали заявлені клопотання про поверннення обвинувальних актів покурору.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальні акти з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше.
Але вказані вимоги КПК України в даному випадку не виконані належним чином. Формулювання обвинувачення не відповідає викладеній у обвинувальному акті правовій кваліфікації інкримінованих обвинуваченим діянь.
Стосовно викладення в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність необхідно зазначити, що в обвинувальному акті при кваліфікації дій ОСОБА_12 , як службового підроблення в період з лютого 2013 по липень 2013 року фактично відсутнє посилання на закон в редакції, за якою кваліфікуються дії обвинуваченого, з урахуванням тих обставин, що редакція вказаної норми закону про кримінальну відповідальність зазнавала декількох змін з часу вчинення діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_12 .
Виходячи з положень ст. 337 КПК України (визначення меж судового розгляду), судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту і при ухваленні обвинувального вироку (ст. 374 КПК України) у разі визнання особи винуватою, суд зазначає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, він не містить викладення обвинувачення за ч. 2 ст. 366 КК України в частині викладення встановленої об`єктивної сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 .
Такі суттєві недоліки обвинувального акту перешкоджають об`єктивному розгляду справи та вирішенню питань підготовчого судового засідання.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Таким чином, відсутність посилання в обвинувальному акті на закон в редакції, за якою кваліфікуються дії обвинуваченого, позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень.
Також судом встановлено, що при викладенні обставин обвинувачення в обвинувальному акті є посилання на здобуті докази - висновки експертиз, що є неприпустимим і протиречить вимогам ст. 291 КПК України.
Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України.
Зокрема, як встановлено судом, даний обвинувальний акт містить в собі внутрішні суперечності, а саме, при викладенні фактичних обставини справи, які прокурор вважає встановленими щодо обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на а.с. 8 обвинувального акту зазначено, що:
«Крім того невстановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з Генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_12 начальником об`єднаної виробничої хлібоприймальної дільниці ДП «Златодар» ОСОБА_14 та виконуючим обов`язки заступника генерального директора з комерпійно-фінансової діяльності ОСОБА_13 на підставі вищезазначених завідомо підроблених наказів, щодо відвантаження пшениці 2 та 3 класу урожаю 2011 року Державного агентства резерву України, використовуючи невстановлені слідством автомобілі, здійснили вивіз пшениці 2 класу урожаю 2011 року та пшениці 3 класу урожаю 2011 року в кількості 4540,43 тонн, яка належала Державному агентству резерву України з ДП «Златодар», яку в подальшому реалізувала невстановленим слідством особам, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження».
Аналогічні обставини встановлені під час викладення фактичних обставин справи щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_13 (а.с.11 обвинувального акту) та ОСОБА_14 (а.23 обвинувального акту)
У свою чергу під викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_15 вказана частина обвинувачення органом досудового розслідування викладена на а.с.28 в наступній редакції:
«Крім того невстановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з Генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_12 , начальником об`єднаної виробничої хлібоприймальної дільниці ДП «Златодар» ОСОБА_14 та виконуючим обов`язки заступника генерального директора з комерційно-фінансової діяльності ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , на підставі вищезазначених завідомо підроблених наказів, щодо відвантаження пшениці 2 та З класу урожаю 2011 року Державного агентства резерву України, використовуючи невстановлені слідством автомобілі, здійснили вивіз пшениці 2 класу урожаю 2011 року та пшениці 3 класу урожаю 2011 року в кількості 4540,43 тонн, яка належала Державному агентству резерву України з ДП «Златодар», яку в подальшому реалізувала невстановленим слідством особам, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження».
Тобто зі змісту обвинувального акту не зрозуміло, чи причетна ОСОБА_15 до вивезення та реалізації пшениці вагою 4540,43 тонн, оскільки під час викладення фактичних обставин справи щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_15 до вивезення пшениці в розмірі 4540,43 тонн не причетна та вивезення здійснили не встановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження. В той же час при формулюванні обвинувачення ОСОБА_15 зазначено, що ОСОБА_15 вже причетна до вивезення та реалізації згаданого вище розміру зерна.
Суд вважає, що вказані обставини суттєво впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_15 та порушують її право знати в чому її обвинувачують та право на захист.
В обвинувальному акті (а.с.2) мається запис про те, що потерпілих у кримінальному провадженні немає. Однак, як витікає із фабули, вказаної у обвинувальному акті, ОСОБА_12 разом з іншими обвинуваченими вчинив заволодіння товарно-матеріальними цінностями Державного агентства резерву України на суму, що в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Таким чином, на думку суду, завдано збитків державним інтересам в особі Держрезерва України, проте в обвинувальному акті вказано, що потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Також слід зазначити, що у викладі фактичних обставин відносно ОСОБА_15 відсутня вказівка на те, що вона є службовою особою установи чи підприємства, проте у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_15 шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинила заволодіння чужим майном...
Що стосується заявлених клопотань адвокатами ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , то вони також заслуговують на увагу. На думку суду, заявлені у їхніх клопотаннях недоліки при проведенні досудового розслідування та направленні обвинувального акту до суду, повинні бути розглянуті слідчим та усунені ним.
Суд визнає вказані вище недоліки суттєвими, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду.
За таких обставин зрозуміти суть обвинувачення та його межі, належним чином роз`яснити у судовому засіданні суть обвинувачення обвинуваченим в порядку ст. 348 КПК України, на думку суду, неможливо.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, суд погоджується з думкою захисту та вважає, що вказаний обвинувальний акт також підлягає поверненню, оскільки з обвинувального акту вбачається, що прокурор, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду, стверджує, що ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_20 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, що є недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу, визначеному ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.
Вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_20 скоїв кримінальне правопорушення, є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст., ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року. п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч.І ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України, повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч. 5 ст. І7 КГІК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_20 вчинили злочин, передбачений ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою, також таким чином встановлюється вина особи , як не бере участь в даному кримінальному провадженню саме ОСОБА_20 та у випадку розгляду кримінального провадження при такому формулюванні обвинувачення фактично ОСОБА_20 буде позбавлена можливості захищати свої права та інтереси та у випадку постановлення обвинувального вироку , який є обов`язком на всій території України фактично відбуватиметься заочне правосуддя , що допускається чинним КПК лише у виняткових випадках , на які дане кримінальне провадження не поширюється.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист та змагальність сторін.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, місце проживання потерпілих в акті не зазначені, і потерпілі жодного разу до суду не прибули, жодних повідомлень чи пояснень до суду не направили.
Також слід зазначити, що до обох обвинувальних актів, у порушення вимог п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, не долучені довідки про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, в якій зазначаються найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата та місце державної реєстрації.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Наведені порушення вимог КПК України у цілому не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вказані обвинувальні акти підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження або виділятись в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають...
Оскільки поверненню підлягають два обвинувальні акти, об`єднані в одне кримінальне провадження, суд вважає за доцільне виділити в окреме провадження обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_12 , що обвинувачується за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України.
Суд вважає за можливе запобіжні заходи обвинуваченим залишити попередні.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 291, 314, 334 КПК України,
УХВАЛИВ :
Виділити в окреме провадження обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_12 , що обвинувачується за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України.
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_12 , що обвинувачується за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, повернути до прокуратури Черкаської області, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що обвинувачуютьсяза ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , що обвинувачуються за ч. 5 ст. 191 КК України, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України,повернути до Генеральної прокуратури України для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 залишити попередній у виді застави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 та ОСОБА_15 залишити попередній у виді особистого зобов`язання.
Запобіжний захід ОСОБА_14 не обирався.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3