печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7926/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
23.02.2016 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000237 ОСОБА_5 , про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, зазначаючи наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000237 від 28.11.2012 за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України.

01.09.2009 Головним управлінням житлового забезпечення КМДА компанії «Сільверуід Лімітед» видано свідоцтва про право власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . 03.09.2009 БТІ м. Києва зареєструвало право власності на зазначені квартири за компанією «Сільверуід Лімітед».

Невстановлені особи в 2012 році, з метою вчинення шахрайства в особливо великих розмірах заволодіння шляхом обману правом власності на зазначені вище квартири, виготовили повністю неправдиві документи цивільної справи № 2-3507/09 Бориспільського міськрайонного суду Київської області за позовом ТОВ «Фінансова комунікаційна група» до громадянина ОСОБА_6 , у тому числі рішення від 11.11.2009 в справі № 2-3507/09 від імені судді ОСОБА_7 про визнання за ТОВ «Фінансова комунікаційна група» права власності на указані квартири.

22.06.2012 БТІ м. Києва на підставі вищевказаного підробленого судового рішення зареєструвало за ТОВ «Фінансова комунікаційна група» право власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , внаслідок чого ці квартири незаконно вибули з власності компанії «Сільверуід Лімітед».

Приймаючи до уваги, що є достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_7 одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є необхідність накласти арешт на цю квартиру. В разі незастосування заборони на розпорядження цією квартирою її може бути відчужено, що перешкодить кримінальному провадженню.

Згідно з витягом від 17.02.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 зареєстровано за ОСОБА_8 , зазначена квартира як об`єкт нерухомого майна має реєстраційний номер 36966789.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною другою вищезазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 і п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Інформація про заборону відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження, підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обов`язок здійснення чого покладено на суб`єктів державної реєстрації прав, згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п. 1 вказаної статті цього Закону), та, зокрема, ухвали слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження про накладення арешту на нерухоме майно як захід забезпечення кримінального провадження (на підставі статей 131-132, 170 КПК України).
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , яка є власністю ОСОБА_8 і як об`єкт нерухомого майна має реєстраційний номер 36966789, а також заборонити розпоряджатися цією квартирою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1