Справа №639/736/16-к
Провадження №1-в/639/624/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з неповною вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІІ групи, фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-17.10.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

-ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.10.2012 року вирок змінено, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_5 підтримав внесене клопотання, просив суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на той факт, що він є інвалідом з дитинства з тяжкою формою генетичного захворювання «муковісцидоз», дисплазія тазостегнового суглобу на лівій нозі.

Представник Холодногірської виправної колонії №18 та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на відсутність правових підстав для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18 та засудженого, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.10.2011 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 23.10.2012 року, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст.187, 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.05.2016 року, засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.02.2010 року по 10.02.2010 року, з 17.10.2011 року по 26.01.2012 року, з 26.07.2012 року по 23.10.2012 року в строк відбування покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку покарання - 17.10.2011 року. Кінець строку - 07.04.2017 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 від 16.03.2016 року та 25.05.2016 року встановлено, що за час відбування покарання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. Проходив курс лікування в багатопрофільній лікарні при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 20.02.2012 року відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії (№18). На виробництві установи не працює у зв`язку зі станом здоров`я. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. За час відбування покарання в установі характеризується негативно, мав 3 заохочення, однак змінив свою поведінку не в кращу сторону, за допущені порушення відбування покарання мав 3 стягнення (2 ДІЗО, 1 догана). Останнє стягнення у виді догани накладено 28.03.2016 року за спробу створення конфліктної ситуації. Перебував на профілактичному обліку як злісний порушник режиму відбування покарання, відповідно до ст. 133 КВК України. На виробництві установи не був працевлаштований за станом здоров`я, свідомо уникає виконання робіт з благоустрою установи, або перекладає їх виконання на інших засуджених. Намагається дотримуватись вимого пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь програмі диференційованого виховного впливу «Відродження», до реалізації якої ставиться задовільно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Соціально корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та побачень, з рідних має матір та бабусю. Вину у скоєному злочині визнав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці і добросовісно виконує трудові обов`язки, що проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину за ч.2 ст.187 КК України, який є умисним тяжким злочином, оскільки засуджений ОСОБА_5 за допущені порушення відбування покарання має 3 (три) стягнення, останнє із яких отримано 28.03.2016 року та на даний час не є знятим чи погашеним, після чого ним не було отримано жодного заохочення, тому суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Враховуючи викладене, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому клопотання ОСОБА_5 є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку, визначеному ст.81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення шляхом, подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1