печерський районний суд міста києва
Справа № 757/279/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю особи, як подала скаргу ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність старшого прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2015 обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 28.10.2014, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, повернуто Генеральному прокурору України у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Незважаючи на попередні судові рішення по справі ОСОБА_8 , прокурор замість закінчення досудового розслідування шляхом складання обвинувального акту на направлення його до суду, звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, проте ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2015 в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, а справу повернуто прокурору для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

До теперішнього часу досудове розслідування в кримінальному провадженні не завершено, а постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 20.11.2015 підслідність кримінального провадження безпідставно визначена за слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, що у зв`язку з значною віддаленістю тягне для потерпілого негативні наслідки в реалізації своїх процесуальних прав.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ст.ст. 303-307 КПК України, ОСОБА_4 просить слідчого суддю:

- визнати неправомірною бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , яка полягає у незверненні до суду з обвинувальним актом в кримінальному провадженні № 0000489 від 28.10.2014;

- зобов`язати прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернутися до суду з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні;

- скасувати постанову першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 20.11.2015 про визначення підслідності кримінального провадження за слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Житомирській області.

Заслухавши пояснення ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_5 в обґрунтування доводів і вимог скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Статтею 219 КПК України визначено, досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

При цьому, визначені ст. 219 КПК України правила щодо строку досудового розслідування обов`язкові для усіх сторін кримінального провадження та є однією із гарантії дотримання їх прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 283 КПК України, формами закінчення досудового розслідування є: 1) закриття кримінального провадження; 2) звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 28.10.2014, наразі триває, а відтак слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати прокурора завершити його шляхом складання обвинувального акту, зокрема з тих підстав, що вирішення вказаного питання потребує оцінки усіх доказів, зібраних в кримінальному провадженні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

В кримінальному провадженні, в якому особі повідомлено про підозру у вчиненні злочину, прокурор в межах визначених ст. 219 КПК України строків зобов`язаний прийняти одне із рішення, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, і у випадку, коли таке рішення можливо буде перешкоджати подальшому провадженню у справі, потерпілий наділений правом оскаржити його у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Що стосується вимог скарги в частині оскарження постанови першого заступника Генерального прокурора України від 20.11.2015 про визначення підслідності кримінального провадження за слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, то слідчий суддя вважає доцільним зазначити, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Окрім того, статтею 303 КПК України, визначений вичерпний перелік рішень прокурора, які підлягають самостійному оскарженню під час досудового розслідування, постанова прокурора про визначення підслідності кримінального провадження до таких рішень не належить.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1