Справа № 146/924/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Томашпіль кримінальне провадження за скаргою заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
Постановою слідчого СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.06.2016 року кримінальне провадження №0000193 від 26.05.2016 року розпочате за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 25.05.2016 року на автобусній зупинці в с. Вапнярки Томашпільського району Вінницької області, за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Як зазначено в постанові слідчого органу досудового розслідування, що 25.05.2016 року близько 11:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на автобусній зупинці в с. Вапнярки Томашпільського району Вінницької області, в ході виниклої суперечки з ОСОБА_6 , штовхнув останнього від чого той впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння і основи черепу, забою головного мозку, які висновком судово-медичного експерта №68 від 14.06.2016 року за ступенем тяжкості віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, які являли собою загрозу для життя потерпілого на час їх спричинення та в подальшому клінічному перебігу.
23.06.2016 року матеріали кримінального провадження разом з повідомленням про підозру відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України слідчим було направлено прокурору у кримінальному провадженні.
30.06.2016 року матеріали кримінального провадження повернуті на адресу слідчого з непогодженою підозрою щодо ОСОБА_7 , для прийняття слідчим рішення в порядку ст. 284 КПК України, оскільки в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ст. 128 КК України.
З врахуванням вищевказаного, слідчий 30.06.2016 року виніс оскаржувану постанову, яку мотивував тим, що оскільки в ході досудового розслідування було встановлено те, що в ході виниклої суперечки між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 вони схопили один одного за верхній одяг та почали шарпатись, внаслідок чого ОСОБА_6 сам спіткнувся і впав спиною на лавку, а головою вдарився об бетонну стіну, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, тобто встановлено, що ОСОБА_8 сам підійшов до ОСОБА_6 та почав словесно чіплятись, тілесні ушкодження ним було отримано внаслідок своєї недбалості. Будь-якого умислу щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не було, що виключає вину в поведінці останнього.
Не погодившись із даною постановою, ОСОБА_3 син потерпілого ОСОБА_6 і заявник у кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді Томашпільського районного суду із скаргою на рішення слідчого, просить постанову про закриття кримінального провадження скасувати, посилаючись на те, що висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи, досудове розслідування проведено неповно та однобічно. Висновок слідчого ґрунтується виключно на показаннях ОСОБА_7 і в той же час слідчий неналежним чином дослідив докази і дав їм неправильну оцінку, що й стало підставою для передчасного постановлення оскаржуваного рішення.
На розгляді скарги ОСОБА_3 викладені в ній доводи підтримав, просить скаргу задовольнити із наведених в ній підстав.
Призначений у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_4 не вбачає підстав для задоволення скарги.
Слідчий СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги у його відсутності, що не є перешкодою для розгляду скарги по суті відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.
Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю скаргу обгрунтованою, яка підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, в тому числі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути подані заявником та іншими особами протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як передбачено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за вищевказаним фактом за участю ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_3 , слідчим Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 26.05.2016 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000173 і розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України (а.с. 1-3).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №68 від 14.06.2016 року, внаслідок події ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження які за ступенем тяжкості віднесені до категорії тяжких, можливість отримання яких не виключається при падінні з висоти власного зросту на праву половину голови при наданні тілу значного прискорення (а.с.33-34).
З огляду на вищевказаний висновок експерта слідчим 23.06.2016 року дії ОСОБА_7 перекваліфіковано на ст. 128 КК України і цього же дня матеріали кримінального провадження направлено процесуальному прокурору ОСОБА_4 для погодження повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
Як убачається із змісту повідомлення про підозру, слідчий вважав доведеним досудовим розслідуванням, що 25.05.2016 року біля 11:30 год. ОСОБА_7 їхав на власному автомобілі з продуктового магазину додому і, проїжджаючи по вул. Леніна в с. Вапнярки Томашпільського району Вінницької області повз автобусну зупинку, побачив своїх знайомих, подружжя ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які стояли за зупинці. І з якими він ( ОСОБА_11 ) вирішив привітатися. Зупинившись біля них, вийшов з автомобіля і почав спілкуватися з подружжям ОСОБА_12 і в цей час до них підійшов ОСОБА_6 , який почав вимагати у ОСОБА_7 пред`явити посвідчення водії і внаслідок чого між ними виникла словесна суперечка, яка відбувалася всередині приміщення автозупинки. В ході суперечки ОСОБА_11 і ОСОБА_13 схопили один одного за верхній одяг, почали штовхатися і при цьому ОСОБА_6 , втративши рівновагу, впав спиною до дерев`яної лавки, а правою стороною голови вдарився об бетонну стіну та отримав тілесні ушкодження, настання яких ОСОБА_7 повинен був і міг передбачити. Згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 14.06.2016 року ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: перелому кісток склепіння та основи черепа справа, забою головного мозку, субдуральної гідроми зліва, післятравматичного розриву барабанної перетинки справа і за ступенем тяжкості віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, які являли собою загрозу для життя потерпілого на час їх спричинення та в подальшому клінічному перебігу (а.с.44-45).
30.06.2016 року слідчий, отримавши від процесуального прокурора матеріали кримінального провадження із непогодженим повідомлення про підозру, цього же дня виніс оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.46, 50-51).
Однак з таким висновком слідчого, прокурора погодитись не можна, оскільки він не відповідає матеріалам кримінального провадження та вимогам закону.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування залишилися недослідженими ряд обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та застосування кримінального закону.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Як на думку слідчого судді, саме такого висновку дійшов слідчий ОСОБА_5 , формулюючи 23.06.2016 року повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Тому для суду є незрозумілими дії слідчого ОСОБА_5 , який на підставі тієї саме доказової бази та доводів, які він встановив в ході досудового розслідування, спочатку направив кримінальне провадження процесуальному прокурору для погодження повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а 30.06.2016 року після отримання кримінального провадження від процесуального прокурора без будь-якого мотивування прийнятого ним (прокурором) рішення, виніс оскаржувану постанову, якою дійшов абсолютно протилежного висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину.

При цьому, як на підставу такого висновку, слідчий вказав на те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок своєї недбалості, так як під час штовханини з ОСОБА_11 спіткнувся і впав спиною на дерев`яну лавку, а головою вдарився об бетонну стіну, однак слідчий зовсім поза увагою залишив висновок експерта в тій частині, що не виключається можливість отримання вказаних у висновку тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на праву половину голови при наданні тілу значного прискорення (а.с.33-34).
Проте, які фактори стали причиною надання тілу потерпілого «значного прискорення», в ході досудового розслідування зовсім не з`ясовувались.
Як на одну із підстав закриття кримінального провадження, слідчий вказав на те, що потерпілий в ході штовханини сам спіткнувся і впав.
Разом із тим, як убачається з даних, які містяться в протоколі огляду місця події та доданих до нього фототаблиць, вбачається, що місцем події є приміщення автобусної зупинки в с. Вапнярки, проте в протоколі не вказано, а на фотознімках не проглядаються будь-які перешкоди, об які міг спіткнутися потерпілий і внаслідок цього впасти долі.
Крім того, слідчий належним чином не перевірив показання ОСОБА_7 про обставини, за яких було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Так, у своїх поясненнях (а.с. 15-16) ОСОБА_7 , зокрема вказував, що «коли ОСОБА_13 підійшов до автомобіля ОСОБА_11 і продовжував до нього чіплятись, ОСОБА_11 висловився в його адресу нецензурно, а він ( ОСОБА_13 ) образив нецензурною лайкою покійну матір ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 вийшов з автомобіля, так як його розлютило те, що ОСОБА_13 образив покійну матір, вони зайшли всередину зупинки і сварились і це бачили подружжя ОСОБА_12 ».

Однак, як убачається з проколів допиту свідків ОСОБА_9 (а.с.29, 30), ОСОБА_10 (а.с. 41-42), останні як свідки-очевидці допитані вкрай поверхово.

Зазначене дає підстави вважати, що слідчий не врахував всі фактичні обставини справи, дійшов передчасного й поспішного висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При новому досудовому розслідуванні має бути ураховано зазначене у даній ухвалі, а також належним чином, відповідно до вимог закону, перевірені інші доводи, наведені у скарзі ОСОБА_3 . У залежності від встановленого, повинно бути прийнято законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження №0000193 від 26.05.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 01 серпня 2016 р. о 16-00 год.

Суддя:ОСОБА_1