АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2304/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/2377/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Харкова, громадянин України, неодружений, не
працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше
судимий:
09 червня 2000 року Люботинським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.461 КК
України (в редакції 1960 року) з відстрочкою покарання на 1 рік, від відбуття покарання звільнений на підставі п.а ст.1 «Закону України про амністію»;
2) 30 липня 2002 року Люботинським міським судом Харківської області ч.3 ст.185, ч.2, 3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18 березня 2005 року умовно-достроково на 2 роки 2 місяці;
3) 18 грудня 2006 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.162, ст.304 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 22 червня 2009 року умовно-достроково на 5 місяців 26 днів;
4) 31 травня 2012 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26 жовтня 2015 року умовно-достроково на 5 місяців 30 днів, -
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 31 травня 2012 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець с.Берестовенька Красноградського
району Харківської області, громадянин України, не
одружений, не працюючий, зареєстрований за
адресою:
АДРЕСА_2 ,
раніше судимий:
1)18 вересня 1997 року Красноградським районним
судом Харківської області за ч.2 ст.206, ч.2 ст.145 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 24 квітня 1999 року на 2 роки 4 місяці 28 днів;
2)21 березня 2001 року Красноградським районним
судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
3) 11 липня 2006 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.395 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 17 листопада 2011 умовно-достроково на 3 місяці 24 дні;
4) 15 березня 2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1, 2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі;
5) 28 квітня 2016 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, -
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Вироком встановлено, що 22 березня 2016 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_9 за попередньою змовою спільно із ОСОБА_10 , діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в тунелі вокзалу, побачили ОСОБА_13 , котрий йшов на 5 платформу Південного вокзалу у місті Харкові, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Червоноармійська Холодногірський район. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, підійшли до ОСОБА_13 , який сидів на лавці, почали почергово розмовляти з ним, та ОСОБА_10 наніс ОСОБА_13 рукою в область голови декілька ударів та двома руками узяв ОСОБА_13 за комір одягу в області шиї, при цьому своїм тілом накрив ОСОБА_13 , тим самим нахилив ОСОБА_14 у бік, спричинивши тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. В той час коли ОСОБА_10 наносив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили зірвав з плеча ОСОБА_13 сумку із ноутбуком марки «MSI» та чоловічою курткою із шкірозамінника, а також забрав з підлоги платформи біля лавки другу сумку з особистими речами та будівельні інструменти, які належать ОСОБА_13 , спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 5746,00 грн.
В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та пом`якшити покарання, а також застосувати до ОСОБА_9 положення ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційних скарг обвинувачені зазначають, що вони щиро каються, а ОСОБА_9 повністю визнав свою вину та має на утриманні малолітню дитину і пристарілу бабусю, а ОСОБА_10 - батька пенсіонера, який є інвалідом 2 групи за зором.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

Вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм правопорушення доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, наведеними у вироку, які не оспорюються апелянтами.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в межах поданих апеляційних скарг.

Наведені в апеляційних скаргах доводи обвинувачених про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені ними обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, у тому числі і ті, на які вони посилаються в апеляційних скаргах. В якості обставини, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд визнав рецидив злочину, а обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають, за місцем відбування покарання характеризуються задовільно, офіційно не працюють, раніше неодноразово судимі, в тому числі за корисливі тяжкі злочини, і знову вчинили аналогічний злочин, що свідчить про їх стійку антисоціальну спрямованість.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в межах санкції статі, за яку їх визнано винуватим, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст.75 КК України та вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: