Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/687/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 118 (97) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000925 за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_7 та захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2016 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Знам`янка, Кіровоградської області, мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ст. 118 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судово-трасологічної експертизи в сумі 491 грн. 04 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності із ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком районного суду ОСОБА_9 визнана винною та засуджена за умисне вбивство при перевищенні межі необхідної оборони. Кримінальне правопорушення чинено за наступних обставин.
19.05.2015 року о 22 год. 17 хв.обвинувачена ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилася разом зі своїм чоловіком потерпілим ОСОБА_10 у літній кухні свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 .

В ході виникнення сварки на ґрунті ревнощів зі сторони потерпілого ОСОБА_10 , останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс обвинуваченій ОСОБА_9 декілька ударів в різні частини тіла, чим завдав їй, тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

Намагаючись уникнути подальшого розвинення негативних наслідків для неї, обвинувачена ОСОБА_9 направилась до виходу з літньої кухні бажаючи покинути приміщення, однак потерпілий ОСОБА_10 став чинити їй перепони. Вважаючи, що потерпілий буде продовжувати бійку та негативні наслідки для неї можуть погіршитись, обвинувачена ОСОБА_9 , взявши зі столу кухонний ніж, тримаючи указаний ніж у правій руці, нанесла ним один удар потерпілому ОСОБА_10 в область грудної клітини зліва.

Своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_9 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_10 настала після спричинення указаних тілесних ушкоджень на місці події та знаходиться в прямому причино-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями і є наслідком колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця та масивною внутрішньою кровотечею.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, просить вирок районного суду стосовно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України у суді першої інстанції.

Своє прохання обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ст. 118 КК України, так як наведені у вироці докази є суперечливими, при цьому більшість доказів вказують на наявність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України, а інші на склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України. При цьому, суд першої інстанції навів всі суперечливі докази у вироці, не розмежувавши їх та не вказавши, чому він приймає такі докази до уваги. Окрім цього, судом першої інстанції при постановленні вироку суду було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що виразилось у безпідставному покладенні в основу вироку матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, так як матеріали провадження не містять ухвал Апеляційного суду Кіровоградської області, які б вказували на дозвіл проведення таких дій. Також, апелянт зазначає, що здобуті докази в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій не відкривались стороні захисту, а тому суд першої інстанції не в праві був брати до уваги такі докази та наводити їх у вироку.

- потерпіла ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті.

В обґрунтування свого прохання потерпіла вказує на допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог процесуального закону, які виразились в наступному. Судом першої інстанції без думки учасників провадження ухвалено рішення про порядок дослідження доказів, при цьому всупереч вимогам ст. 357 КПК України речові докази в судовому засіданні досліджені не були і питання про їх дослідження судом на обговорення учасників провадження не ставилось. Про порушення порядку дослідження доказів під час розгляду кримінального провадження також свідчить те, що судом без винесення ухвали про зміну порядку дослідження доказів, після допиту обвинуваченої суд перейшов до допиту потерпілої, хоча згідно установленого порядку мав допитати експерта. Також, апелянт зазначає, що з незрозумілих причин прокурором була оголошена лише підсумкова частина висновку комплексної-судово медичної експертизи, при цьому визначальним для правильного вирішення даного кримінального провадження є описова частина вказаної експертизи, оскільки вона містить опис недоліків попередніх експертиз.

Окрім цього, на переконання апелянта, висновок суду щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 118 КК України не ґрунтується на сукупності зібраних доказів, які вказують на наявність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

- захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно його підзахисної ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання не достатньою мірою було враховано те, що остання вперше притягається до відповідальності, як кримінальної так і адміністративної, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вчинила злочин невеликої тяжкості, за час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не вчиняла жодних негативних дій, продовжує працювати, не являє собою ніякої небезпеки для суспільства. Вказані обставини, в їх сукупності, на переконання апелянта, дають підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання та звільнення її від відбування покарання з випробуванням. Також, апелянт звертає увагу на те, що медичне освідування ОСОБА_9 на визначення стану алкогольного сп`яніння проводилось не у спосіб, передбачений КПК України та за вимогами Інструкції, яка втратила чинність, а тому такий висновок суд першої інстанції не мав права приймати до уваги.
Окрім цього, апелянт вказує на неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої, оскільки суду необхідно було залишати його без розгляду, через невідповідність позову вимогам ЦПК України, а саме відсутність в ньому обґрунтування того, в чому полягає понесена потерпілою моральна шкода.
Заслухав доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково підтримав інші апеляційні скарги, а саме в частині скасування вироку суду, потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, при цьому не заперечили проти апеляційних вимог прокурора і заперечили проти апеляційної скарги сторони захисту, обвинувачену ОСОБА_9 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу останнього та заперечили проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції установлено, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються у тому числі: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок районного суду щодо ОСОБА_9 не відповідає.

Як встановлено судовою колегією під час апеляційного перегляду кримінального провадження, апеляційні доводи прокурора щодо покладення судом першої інстанції в основу вироку суперечливих доказів, не надання їм належної оцінки та належного розмежування, не навівши підстав, які з доказів спростовуються іншими матеріалами кримінального провадження, тому й не можуть бути враховані судом при ухваленні вироку, знайшли своє підтвердження.

Так, мотивувальна частина вироку суду першої інстанції містить посилання на висновки судово-медичних експертиз та покази судово-медичних експертів, які містять суттєві протиріччя щодо обставин та наслідків вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_9 та, відтак, наявність в її діях ознак різних кримінальних правопорушень.

Додатковим висновком судово-медичного експерта до № 87 від 14.07.2015, складеного за результатами проведеного слідчого експерименту вбачається, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли утворитися при обставинах, на які вказала підозрювана при проведенні слідчого експерименту.

Також враховуючи те, що на шкірній рані передньої грудної клітки трупа ОСОБА_10 були відсутні: відбиток рукоятки ножа; додаткові розрізи як зі сторони леза, так і зі сторони обуха клинка та мало місце неповне занурення клинка в тіло, вказане свідчить про те, що акцентованого удару ножем не було. Також можна стверджувати, що поранення ОСОБА_10 могло утворитися при обставинах, на які вказала підозрювана на експерименті, тобто при розвертанні ОСОБА_10 обличчям до обличчя ОСОБА_9 з послідуючим натиканням на ніж, з урахуванням їх зросту, та співставляючи розташування ножа в руках ОСОБА_9 та локалізацію рани і направлення раневого каналу на тілі ОСОБА_10 .

Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_12 повністю підтвердив інформацію, що міститься у наведеному висновку.

Вказані докази, у сукупності з іншими, свідчать про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Разом з тим, висновком судово-медичного експерта № 55 від 04.08.2015 за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає у порожнину грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та серця. Характер рани вказує на те, що вона виникла від предмета, який має властивості однобічного гострого, колюче-ріжучого предмета, пошкодження відповідає строку 19.05.2015.

Смерть ОСОБА_10 наступила від гострої крововтрати, як наслідок проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням серця, знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням. Ушкодження виникло від одного травматичного впливу, спричинено прижиттєво, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.

Розташування ушкодження для спричинення його власноруч не можливе, виникло від травматичного впливу колюче-ріжучого предмету та не могло виникнути при падінні на клинок ножа, який знаходився у руці ОСОБА_9 , так як при падінні на клинок ножа діє сила, яка призведе до відведення руки з колюче-ріжучим предметом по направленню падіння тіла. Найбільш вірогідне утворення тілесного ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_10 у обставинах, на які вказує ОСОБА_9 в слідчому експерименті від 18.06.2015, малоймовірне при обставинах, на які вона вказує в слідчому експерименті від 21.05.15 і можливо при нанесенні ОСОБА_9 удару в ділянку грудної клітки ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні районного суду, як експерт начальник КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 суду показав, що тілесне ушкодження у ОСОБА_10 не могло виникнути при падінні з висоти власного зросту на клинок ножа, оскільки коли потерпілий падає на ніж, то тілесні ушкодження в даному випадку за вказаних обставин не могли утворитися взагалі. Аналогічно зазначені у висновку № 55 від 04.08.2015 року тілесні ушкодження не могли утворитися під час розвороту тіла назустріч колюче-ріжучому предмету, оскільки рух тіла або падіння призводить до відведення руки, яка тримає такий предмет та відбудеться відведення клинка. Про силу удару свідчить те, що відбулося пошкодження міжреберного хряща, для чого необхідно прикласти певну силу, тобто посилити силу удару рухом руки назустріч.

Зазначені докази, у сукупності з іншими, свідчать про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України.

Не зважаючи на наведені протиріччя, усі ці висновки та покази, які надавались в судовому засіданні, суд поклав в основу вироку, умотивовуючи наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КПК України, не вказавши у мотивувальній частині вироку, які з зазначених доказів спростовуються іншими матеріалами кримінального провадження, тому й не можуть бути враховані судом при ухваленні вироку.

Окрім цього, колегією суддів було встановлено грубе порушення судом першої інстанції вимог ст. 95 КПК України, яке виразилось в наступному.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.

Так, усупереч вказаним вимогам Закону у вироку районного суду зазначено, що: «суд приймає за основу покази обвинуваченої ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в судовому засіданні….».

Також, колегією суддів встановлено порушення права ОСОБА_9 на захист під час розгляду провадження судом першої інстанції, оскільки в матеріалах провадження міститься клопотання трудового колективу станції Знам`янка виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» ПАТ «Українська залізниця», які просили застосувати щодо обвинуваченої положення ст. 47 КК України, звільнивши останню від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу підприємства, однак таке клопотання залишилось поза увагою суду і не було розглянуте по суті.

За таких обставин вирок суду першої інстанції не може бути визнано законним і обґрунтованим.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги потерпілої та захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , частковому задоволенню, а вирок районного суду, скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Колегія суддів, у зв`язку із скасуванням вироку суду та призначенням нового розгляду кримінального провадження не входить в обговорення питання про доведення чи недоведеності обвинувачення, достовірності або не достовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Разом з цим, суду першої інстанції під час нового розгляду кримінального провадження слід належним чином дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи, які викладені в апеляційних скаргах, дати їм правову оцінку та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
При цьому, як встановлено судовою колегією, в Олександрівському районному суді Кіровоградської області на даний час мають повноваження на здійснення судочинства 4 судді, із яких судді ОСОБА_1 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відповідно до положень ст. 76 КПК України, позбавлені можливості повторно приймати участь у розгляді даного кримінального провадження. Таким чином, з метою ефективного та оперативного розгляду кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд даного кримінального провадження у Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області.
У зв`язку із скасуванням вироку районного суду та призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне змінити раніше обраний обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжний захід на особисте зобов`язання із покладенням на останню обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, оскільки на даний час відсутні ризики, визначені ст. 177 КПК України, про що свідчить те, що обвинувачена ОСОБА_9 після вчинення нею кримінального правопорушення жодних протиправних дій не вчиняла, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, виконувала покладені на неї обов`язки, не ухилялась від суду, по кримінальному провадженню зібрані всі докази, в тому числі допитані потерпіла, і свідки, обвинувачена має постійне місце проживання та роботи, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків. Таким чином, на даний момент відсутні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне встановити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити. Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2016 року стосовно ОСОБА_9 за ст. 118 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання.

Визначити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на 60 днів, тобто до 11 год. 00 хв. 09 жовтня 2016 року.

Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання і роботи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3