пр. № 1-кс/759/2071/16
ун. № 759/8959/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0004387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.06.2016 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на нежитловий будинок загальною площею 4532.4 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження

Клопотання обґрунтоване наступним, що до Святошинського УП ГУНТІ у м. Києві надійшло звернення ОСОБА_5 , який звернувся з приводу незаконних дій, які вчинено відносно належних йому корпоративних та майнових прав пов`язаних з його підприємницькою діяльністю.

ОСОБА_6 вів спільну підприємницьку діяльність зі своїм племінником ОСОБА_7 , 1959 року народження в період приблизно з 2004 по 2015 рік. Станом на початок грудня 2015 року ОСОБА_6 являвся власником 59 % статутного капіталу ТОВ «МАРС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та 14,2% ТОВ «КУРОРТ СОНЯЧНА ПОЛЯНА» та значної частини ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІЄ».

Також в групу підприємств, корпоративні та майнові права які має ОСОБА_6 входили компанії: ТОВ «АВТОІНТЕРНЕЙШНЛ, МЕТРОПОЛІЄ», ТОВ «ЗАВОД КОМУНАЛЬНОГО МАШИНОБУД1ВНИЦТВА», ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІЄ», ТОВ «БІД СІТІ», ТОВ «Ж ОМЕГА 2», ТОВ «ОЛЬВІЯ С».

Однак, 24.11.2015 трагічно загинув його племінник ОСОБА_7 , покінчивши життя самогубством.

Одразу після смерті ОСОБА_7 , до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на посаді начальника служби безпеки на підприємствах його племінника ОСОБА_7 . ОСОБА_8 повідомив, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 , який фактично контролював господарську діяльність належних їм підприємств, існує загроза втрати належного йому майна та прав на майно. ОСОБА_8 повідомив, що в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 нібито втратив контроль над діяльністю вказаних підприємств, існує загроза стягнення на вказане майно зі ;торони третіх осіб та подальшого рейдерського захоплення майна. Крім цього, ОСОБА_8 вказав, що ВАТ «Альфа Банк» є кредитором вказаних підприємств, тому має можливість отримати управління над ними та ініціювати процедуру банкрутства, та відповідно, існує великий ризик майнових претензій до самого ОСОБА_6 .

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_8 , користуючись та зловживаючи довірою запропонував ОСОБА_6 укласти договір з АО «СКАЙ ГРУП» (місце реєстрації: м. Київ, вул. Саксаганського, 5, оф. 3) з метою нібито захисту майна, активів та відновлення контролю над вказаними підприємствами та подальшого здійснення продажу майна та майнових прав по максимально вигідній ціні, та підписати інші документи для досягнення цієї мети.

У подальшому 01.12.2015 ОСОБА_6 , не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_8 підписав ряд документів, які вони йому надали. Як він в подальшому дізнався, серед даних документів був договір про надання правової допомоги № 1-12/15 між ним та АО «СКАЙ ГРУП» в особі партнера ОСОБА_9 , однак він даного договору не підписував. Як виявилось, даний договір підписаний з однієї сторони ОСОБА_6 та адвокатами АО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_6 в подальшому дізнався, що того ж дня між ним та ОСОБА_9 нібито укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги №1-12/15 від 02.12.15. У даному договорі описаний алгоритм дій, які ОСОБА_6 доручає здійснити адвокатському об`єднанню та делегування усіх необхідних для цього повноважень. Однак, даної додаткової угоди він також не підписував.

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на не жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , досудове розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно (автомобіль) може бути приховане чи відчужене.

Слідчий у клопотанні просив не викликати представника ТОВ «Архітектурно-будівельна компанія «Кредо», оскільки існує реальна загроза зміни чи знищення майна, на яке необхідно накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту, слідчий зазначає, що 11.01.2014 р. надійшла заява від ОСОБА_6 з приводу незаконних дій, які вчинено відносно належних йому корпоративних та майнових прав пов`язаних з його підприємницькою діяльністю.

Клопотання про арешт майна подане з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Слідчий вважає що не накладення арешту перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке нерухоме майно може бути приховане чи відчужене.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, власником якого можливо є ТОВ «Архітектурно-будівельна компанія «Кредо», оскільки на даний час він не є особою на чиє майно може бути накладено арешт, в силу ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

У силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Проте, на даний час цивільного позову в кримінальному провадженні не подано, санкція ч. 3 ст. 190 КК України не передбачає конфіскації майна, власник не жилих приміщень не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0004387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1