УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 9 серпня 2016 року надійшла скарга ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 від 2 серпня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011654 від 23 жовтня 2014 року.

Свою скаргу особа, яка її подала, мотивує тим, що у провадженні СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0011654 від 23 жовтня 2014 року. Відомості до ЄРДР були внесені саме за його заявою. Постановою про визнання потерпілим від 12 березня 2015 року старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 його було визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні. Вважає постанову, яка є об?єктом оскарження, незаконною, оскільки слідчим не було прийнято до уваги, що саме йому було заподіяно матеріальну шкоду, та безпідставно відмовлено у визнанні його потерпілим.

У зв?язку з викладеним, просив постанову скасувати та зобов?язати слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо нього.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити скаргу у повному обсязі.

Слідчий, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги був повідомлений належним чином.

У зв`язку із тим, що згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, суд ухвалив проводити її розгляд за відсутності особи, рішення якої оскаржується.

Суд, вислухавши доводи адвоката, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що 19 вересня 2014 року до прокуратури міста Києва надійшла заява гр. ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення.

23 жовтня 2014 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві на підставі заяви ОСОБА_4 були внесені відомості до ЄРДР за №0011654, за ознаками ч.1 ст.358 КК України.

У подальшому, досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0011654 від 23 жовтня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України здійснювалося СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 від 12 березня 2015 року ОСОБА_4 було визнано потерпілим в рамках вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, 2 серпня 2016 року слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 була прийнята постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

Так, згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У відповідності до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише викладом відомостей щодо встановлених обставин у ході досудового розслідування, посилання на статтю 55 КПК України, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, тобто мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні або підстав, за яких слідчим не було враховано доводів заявника останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

У зв?язку із зазначеним оскаржувана постанова не може залишатись у силі та підлягає безумовному скасуванню, а скарга в цій частині - задоволенню.

При цьому слідчий суддя зауважеє на те, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної заяви) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, а тому статусу потерпілого особа набуває за наявності вказаних вище умов, зокрема, у даному випадку у відповідності до ч.2 ст.55 КПК України.

Керуючись ст.55, 56, 220, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 2 серпня 2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим скасувати.

Зобов?язати слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: