Справа № 167/88/16-к Провадження №11-кп/773/276/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження №0000019 за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_6 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Топільне Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.02.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Перший заступник прокурора Волинської області ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає вирок суду незаконним у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання вимогам ст. 69-1 КК України. Просить вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02.03.2016 року змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 14 січня 2016 року, близько 08 години, в оглядовій кімнаті приймального відділення Рожищенської ЦРЛ, що по вул. К.Шилокадзе, 19 в м.Рожище із сумки ОСОБА_10 повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT Е2530», ІМЕЙ: НОМЕР_1 , вартістю 500 грн. з сім-карткою оператора мобільного стільникового зв`язку «МТС» № НОМЕР_2 , вартістю 35 грн. на рахунку якої було 20 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 555 грн.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку місцевого суд, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляції, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який апеляцію підтримав та прохав її задовольнити, захисника ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_7 , які погодилися з апеляційною скаргою, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляція підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні повторного, таємного викрадення чужого майна ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 185 КК України і в апеляційній скарзі вирок в цій частині не оскаржується.
Підставними є доводи в апеляційній скарзі прокурора про допущення судом першої інстанції порушень кримінального закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання, яке не відповідає вимогам ст. 69-1 КК України.
Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, місцевий суд дотримався вимог ст. 65 КК України, у повній мірі, врахувавши тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який хоча і має непогашену судимість, однак важко хворіє, має батьків інвалідів. Враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_7 визнав себе винним у скоєному, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, повідомивши про обставини його вчинення, відшкодував заподіяну майнову шкоду потерпілій і остання претензій майнового характеру до нього не має, що підтверджується її заявою (а.п, 14), відсутність обставин протилежного змісту.
Однак, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, встановивши наявність сукупності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання винного, визначених ст. 69-1 КК України, не застосував положення даної норми закону та призначив покарання, що перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, допустивши неправильне застосування Закону Україн про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК Країни є підставою для зміни судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, яке слід зменшити до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Керуючись ст. 404, 407-409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України::

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Врешті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді