У Х В А Л А

2 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, розглянувши заяву адвоката ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) на десять років позбавлення волі; за частиною першою статті 115 КК на п'ятнадцять років позбавлення волі, а остаточно на підставі частини п'ятої статті 71 КК на шістнадцять років позбавлення волі.

Ухвалою судді Апеляційного суду Житомирської області від 2 листопада 2015 року вказаний вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року вказані судові рішення залишено без зміни.

У заяві до Верховного Суду України адвокат зазначає про наявність визначеної у пункті 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підстави для перегляду судових рішень з огляду на неоднакове застосування норми, передбаченої статтею 367 КПК.

Вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, вважаю, що вони містять ряд недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Згідно із частиною третьою статті 448 КПК заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України підписується особою, яка її подає. До заяви додається оформлений належним чином документ, що підтверджує повноваження особи, яка її подає, відповідно до вимог цього Кодексу.

Зазначені вимоги закону адвокатом не виконано, оскільки заява про перегляд Верховним Судом України оскаржуваного ним судового рішення, як і її копії ним не підписані.

Відповідно до пункту 2 статті 449 КПК до заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України додаються копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву.

Проте належним чином завірених копій вироку місцевого суду та ухвали апеляційної інстанції, про перегляд яких, у тому числі, йдеться у заяві адвоката, останній не надав.

Також слід звернути увагу й на те, що, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом кримінальних процесуальних норм щодо таємниці нарадчої кімнати, адвокат Бугайов М.В., хоча й зазначив, що долучає, проте не надав копії тих судових рішень, які підтверджують факт постановлення суддею Червоноармійського районного суду Житомирської області під час перебування в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 судових рішень в інших провадженнях.

Окрім того, згідно з доктринальними положеннями норма права складається з гіпотези (опису умов дії правової норми, тобто вказівки на ті життєві обставини, за наявності яких реалізується її диспозиція), диспозиції (належної або можливої поведінки за наявності передбачених гіпотезою обставин) та санкції (наслідків або заходів державного примусу на випадок недотримання чи порушення припису, визначеного у диспозиції). При цьому структура саме кримінальної процесуальної норми містить свої особливості, оскільки юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей.

Захисник у заяві зазначив лише статтю 367 КПК, яка, на його думку застосована касаційним судом неоднаково, проте не конкретизував, що в ній є гіпотезою чи диспозицією і яка стаття КПК містить санкцію, хоча лише сукупність вказаних складових становить поняття норми права, неоднакове застосування якої може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК України,

ухвалив:

про вказані недоліки заяви повідомити захиснику ОСОБА_4 та надати йому строк для їх усунення до 2 жовтня 2016 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3