У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
22 квітня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Львова, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: « В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 лютого 2015 року засуджена Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, від відбування якого звільнена з іспитовим строком 3 ( три) роки та перебуває на обліку в кримінально - виконавчій інспекції Сихівського району м. Львова.
Досудовим розслідуванням встановлено,що 30 листопада 2015 року,приблизно об 15 год., ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «Карі», що по вулиці Кн. Ольги у м. Львові, 106, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи з корисливих мотивів , шляхом вільного доступу , скориставшись тим, що її дії були не помічені іншими особами, вчинила замах на таємне викрадення однієї пари чоловічого взуття коричневого кольору , моделі «T. Taccardi», 41 розміру, номенклатура товару 79741704, вартістю 532, 41грн., виконавши при цьому всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як вона була затримана працівниками відразу ж після виходу з приміщення магазину.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України при обтяжуючих обставинах, а саме: повторно та у стані алкогольного сп`яніння.
Сторона обвинувачення - прокурор
Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_4
Сторона захисту: адвокат ОСОБА_5
Як вбачається з обвинувального акта, він не відповідає вимогам процесуального законодавства і зокрема прямим вимогам п. 2 та п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, серед інших, має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається із змісту обвинувального акта, дані про обвинувачену, що зазначені в обвинувальному акті, не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, а саме, замість місця проживання вказано місце реєстрації, що за своєю юридичною суттю не є тотожним та не відповідає вимогам вказаної норми закону.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено ініціали, а не ім`я та по батькові слідчого і прокурора, що суперечить п. 4 ч.2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення. Із викладених в обвинувальному акті фактичних обставин не вбачається, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. У той же час, прокурор та слідчий зазначають в обвинувальному акті обтяжуючу обставину, - «у стані алкогольного сп`яніння», як безпідставно зазначено обтяжуючу обставину , - « повторно», оскільки така обставина охоплена ч. 2 ст. 185 КК України..
Також обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими.
Так, відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене субєктом злочину. У відповідності до ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчиненої дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Згідно ст. 24 вказаного Кодексу, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Як вбачається із змісту обвинувального акта, прокурор вважає, що ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії були непомічені іншими особами, вчинила замах на таємне викрадення. Однак в обвинувальному акті не вказано умисел на викрадення якого саме чужого майна виник у обвинуваченої, коли саме виник такий умисел. В обвинувальному акті відсутній аналіз мети інкримінованих дій ( збагачення, для власних потреб, для подарка чи ін..).
Згідно розписки про отримання копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, такі вручені прокурором 14 грудня 2015 року, тобто у день затвердження обвинувального акта. Разом з тим, обвинувальний з додатками, передані до суду наручно тільки 29 грудня 2015 року, тобто через 15 днів після затвердження обвинувального акта, що суперечить вимогам ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.
Не дотримання вказаних вимог, призвело до порушення прав обвинуваченої, передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Обвинувальний акт містить відомості, які не передбачені ст. 291 КПК України, і зокрема: « Згідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт направляється для затвердження до прокуратури Франківського району м. Львова».
Вказані вище невідповідності обвинувального акта без їх усунення, перешкоджатимуть судовому розгляду справи.
Незважаючи на невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, прокурор ОСОБА_4 й надалі вважав протилежне та орієнтував суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні.
Адвокат в судовому засіданні зазначила, що згідно обвинувального акта також не встановлено фактичних обставин справи про наявність в особи малолітніх дітей та те, що вона, хоч й неофіційно, проте працює.
З огляду на викладене, й надалі є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства.
Отже, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. п. 2, 4, 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому,за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваному прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження восьми проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_6