Справа № 183/7731/15
№ 1-кп/183/263/16
В И Р О К
іменем України
04 березня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
29 грудня 2014 року наказом № 285 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду снайпера 3 взводу снайперів роти снайперів. Старший солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій службовий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.

Наказом № 132 командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року старшого солдата ОСОБА_5 було направлено до Військового медичного ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності останнього до військової служби у високомобільних десантних військах, де останній проходив обстеження та лікування з 04.06.2015 року по 25.06.2015 року.

26 червня 2015 року за результатами висновку військово-лікарської комісії ОСОБА_5 був визнаний не придатним до військової служби у високомобільних десантних військах, однак придатним до проходження служби в інших військових формуваннях, був виписаний із вказаного лікувального закладу та повинен був повернутися до військової частини 27.06.2015 року.

Однак, 27.06.2015 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи на меті повністю ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно до військової частини з лікувального закладу без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 24 липня 2015 року старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини та заявив про себе.

Таким чином, у період з 27.06.2015 року по 24.07.2015 року старший солдат ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що проходив лікування у Військовому медичному ІНФОРМАЦІЯ_3 у травні 2015 року, а в червні 2015 року був направлений до цього ж закладу командуванням військової частини для проходження військово-лікарської комісії щодо придатності до військової служби у високомобільних десантних військах. Ввечері 26.06.2015 року він був виписаний та проводив вільний час очікуючи потяга до м. Дніпропетровська в парку поблизу Куликового Поля в м. Одеса. Через деякий час на нього напали декілька незнайомих йому чоловіків, побили, забрали гроші та інші речі, серед яких був і квиток на потяг. Після цього декілька днів проживав на будівельному майданчику вказаного військового госпіталю, оскільки до самого госпіталю його не пускали. Згодом до нього в м. Одеса приїхала мати та вони поїхали разом в м. Скалат Тернопільської області, де він проходив лікування від отриманих травм, звернувся до військомату та поновлював свої втрачені документи. До військової частини повернувся 16.07.2015 року, але будь-яких документів щодо свого повернення не оформлював, заяви чи рапорти командуванню не писав. Не повернувся до військової частини вчасно через розгубленість. До Збройних Сил у листопаді 2014 року пішов добровольцем та уклав контракт. Приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, де і отримав вогнепальне поранення в голову. В скоєному щиро кається.

В судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- наказ № 285 (по стройовій частині) від 29.12.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 , яким старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду;

- наказ № 132 від 03.06.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 про направлення старшого солдата ОСОБА_5 до Військового медичного клінічного центру ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності останнього до військової служби у високомобільних десантних військах;

- наказ № 2110 від 15.07.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_5 ;

- акт проведення службового розслідування від 23.07.2015 року за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_5 ;

- наказ № 2236 від 24.07.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_5 ;

- витяг з кримінального провадження № 0000600 від 29.07.2015 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2015 року були внесено відомості за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_5 ;

- виписний епікриз №7296 за період з 01.05.2015 року по 21.05.2015 року, довідка військово-лікарської комісії №187 від 21.05.2015 року Військового медичного клінічного центру ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо проходження обстеження та лікування старшого солдата ОСОБА_5 ;

- виписний епікриз №9138 за період з 04.06.2015 року по 25.06.2015 року, свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії №233 від 24.06.2015 року Військового медичного ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо проходження обстеження та лікування старшого солдата ОСОБА_5 ;

- наказ № 178 (по стройовій частині) від 30.07.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якого старший солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини 24.07.2015 року після незаконної відсутності.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей де отримав вогнепальне поранення в область голови.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, відповідно до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк буде достатнім для його виправлення і не потребує призначення покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, що суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1