УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2036/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомиріапеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалуКорольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2016 року,
не погоджуючись з рішенням суду І інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2016 року, відновити досудове слідство для повного з`ясування обставин справи та усунення протиріччя в показах свідків.
Звертає увагу на те, що судом не в повному обсязі було досліджено всі матеріали справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 від 30.10.2015 року про закриття кримінального провадження.
Своє рішення суд мотивував тим, що14.05.2014 року на виконання ухвали слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України за повідомленням Любарської центральної районної лікарні Житомирської області від 30.04.2014 року по факту отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
У подальшому кваліфікацію указаного кримінального правопорушення змінено на ч.2 ст.365 КК України та підслідність визначено за прокуратурою Житомирської області.
30.10.2015 року старшим слідчим СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 за результатами проведеного досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників Любарського РВ УМВС України в Житомирській області ознак злочину, передбаченого ч.2 ст365 КК України.
У постанові слідчим зазначено: «у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу Любарського РВ УМВС України в Житомирській області №15 від 24.04.2014 рокуна території села Нова Чортория 29.04.2014 року проводилось оперативно-профілактичне відпрацювання, до якого залучено заступника начальника начальника міліції громадської безпеки Любарського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_9 , заступника начальника СДІМ ОСОБА_10 , старшого інспектора сектора охорони громадського порядку ОСОБА_11 та старшого оперуповноваженого СКР ОСОБА_12 .
Водночас, на виконанні у секторі ДІМ перебувала постанова ДВС Любарського районного управління юстиції про примусовий привід ОСОБА_6 на 10-00 годину 29.04.2014 року, виконавцем якої відповідно до резолюції від 28.04.2015 року визначено ОСОБА_10 ..
У ході проведення працівниками міліції заходів з оперативно-профілактичного відпрацювання району у с. Нова Чортория біля будинку культури близько 13-00 години працівниками міліції помічено ОСОБА_6 , де останньому повідомлено про необхідність з`явитися до виконавчої служби та пред`явлено постанову про його примусовий привід. На це ОСОБА_6 вирвав постанову із рук заступника начальника СДІМ ОСОБА_10 , при чому виражався нецензурною лайкоюу сторону працівників міліції, почав вести себе агресивно та на зауваження правоохоронців щодо припинення протиправних дій не реагував. У зв`язку з цим працівниками міліції було застосовано до ОСОБА_6 заходи фізичного впливу, а саме загин руки за спину та спец засіб «БР-наручники», що підтверджуються показаннями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, які наполягали на тому, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не наносили, заходи фізичного впливу застосували у зв`язку з чиненням опору, порушенням громадського порядку останнім, при чому керувалися ЗУ «Про міліцію» та наказами МВС.
Водночас, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відповідно до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Любарського РВ УМВС України в Житомирській області № 152, 29.04.2014 року о 15-40 годині ОСОБА_6 був доставлений до райвідділу міліції для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та о 16-20 годині покинув приміщення райвідділу, що підтверджується його підписом. Однак, у графі даного журналу щодо наявних претензій до працівників міліції будь-які відомості відсутні.
Разом з цим, будучи допитаними в якості свідків жителі села Нова Чортория ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , які 29.04.2014 року перебували на зборах земельників-пайовиків, що проходили в будинку культури у с. Нова Чортория, підтвердили показання указаних працівників міліції про факт агресивної поведінки ОСОБА_6 з правоохоронцями та факт застосування ними заходів фізичного впливу і спецзасобу наручники, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 при оголошенні йому змісту постанови органів ДВС про примусовий привід вів себе неадекватно, чинив опір працівникам міліції, при ньому інші заходи фізичного впливу до ОСОБА_6 не застосовували. Факт того, що працівники міліції при вказаних обставинах збили його з ніг, внаслідок чого він впав на землю та отримав тілесні ушкодження, не відповідають дійсності, так як із показань указаних свідків вбачається, що ОСОБА_6 відштовхував від себе працівників міліції, при цьому самостійно впав на землю з метою унеможливлення здійснення ними примусового приводу, чим і чинив їм опір.
Окрім цього, допитані в якості свідків місцеві жителі с. Нова Чортория, на яких вказав сам ОСОБА_6 , як на нібито очевидців вищевикладених обставин, а саме ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , у своїх показаннях вказали на те, що очевидцями вказаних подій не були, та нічого повідомити з даного приводу не можуть.»
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом було встановлено, що судом І інстанції неповно та необ`єктивно досліджено всіх матеріалів справи.
Встановлено, що заходи фізичного впливу та спеціальних засобів було застосовано в супереч чинному законодавству.
Старший слідчий ОСОБА_8 в своїй постанові про закриття кримінального провадження невірно посилається на ст. 12 Закону України «Про міліцію» роз`яснюючи, що міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк. Забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними групового нападу, що загрожує життю і здоров`ю людей, працівників міліції, або збройного нападу чи збройного опору. Перевищення повноважень по застосуванню сили, в тому числі спеціальних засобів і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З даним посиланням не погоджується апеляційний суд Житомирської області, оскільки воно є загальним.
Відповідно до ст. 14 цього ж закону, -працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак у таких випадках:
1) для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших
дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю;
2) для припинення масових безпорядків і групових порушень
громадського порядку;
3) для відбиття нападу на будівлі, приміщення, споруди і
транспортні засоби, незалежно від їх належності, або їх звільнення
4) для затримання і доставки в міліцію або інше службове
приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для
конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції, або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі;
5) для припинення масового захоплення землі та інших дій, що
можуть призвести до зіткнення груп населення, а також діянь, які
паралізують роботу транспорту, життєдіяльності населених пунктів,
посягають на громадський спокій, життя і здоров`я людей;
6) для припинення опору працівникові міліції та іншим особам,
які виконують службові або громадські обов`язки по охороні
громадського порядку і боротьбі із злочинністю;
7) для звільнення заложників.
Вид спеціального засобу, час початку та інтенсивність його
застосування визначаються з урахуванням обстановки, що склалася, характеру правопорушення і особи правопорушника.
Повний перелік спеціальних засобів, а також правила їх
застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України за
висновком центрального органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері охорони здоров`я, і
Генеральної прокуратури України і публікуються в засобах масової
Із постанови Любарського районного суду Житомирської області від 23.07.2014 року вбачається відсутність в діях ОСОБА_6 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Вказаним фактам ні слідчий, ні слідчий суддя не дали ніякої оцінки. Не дано оцінки і в протиріччях показань свідків, на які вказує і апелянт та висновкам комісії за результатами службового розслідування.
Зважаючи не те, що постанова слідчого судді прийнята з істотним порушенням норм чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду і інстанції скасуванню.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2016 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 від 30.12.2015 року про закриття кримінального провадження щодо працівників Любарського РВ УМВС у Житомирській області.
Судді: