Справа № 152/1390/16-к
Провадження1-кп/152/104/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000156 05.05.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 03 травня 2016 року близько 19 години підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прийшов на подвір`я нежилого домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з подвір`я таємно викрав металеву вісь вартістю 120 грн., алюмінієвий кабель у обмотці довжиною 10 метрів вартістю одного метра 4,5 грн. на суму 45 грн., чавунну плиту для пічки на твердому паливі вартістю 160 грн., а всього майна ОСОБА_5 на загальну суму 325 грн., яке склав на візок, перевіз у своє домогосподарство.

09 травня 2016 року біля 14 години обвинувачений ОСОБА_6 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прийшов на територію нежилого домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де шляхом відкриття незамкнутих вхідних дверей, проник в приміщення веранди, звідки таємно викрав 4 алюмінієвих карнизи вартістю 55 гривень кожен, металеву вішалку для одягу вартістю 80 гривень, металевий поливальник вартістю 40 грн., а всього майна ОСОБА_7 на загальну суму 340 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував фактів вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв

суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 03 травня 2016 року близько 19 години, маючи умисел на заволодіння чужим майном прийшов на подвір`я нежилого домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з подвір`я таємно викрав металеву вісь, 10 метрів алюмінієвого кабелю у обмотці, чавунну плиту для пічки. Викрадений метал склав на візок, перевіз у своє домогосподарство, де зберігав, а в подальшому на вимогу працівників поліції повернув ОСОБА_5

09 травня 2016 року біля 14 години маючи умисел на заволодіння чужим майном прийшов на подвір`я нежилого домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де через незамкнуті вхідні двері зайшов у веранду, звідки викрав 4 алюмінієвих карнизи, металеву вішалку для одягу, металевий поливальник. Викрадені речі переніс у своє домогосподарство, де зберігав, а в подальшому на вимогу працівників поліції повернув потерпілій ОСОБА_7 .

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на виклик суду не прибули, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчать повідомлення про вручення їм судової повістки. Від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілих або про відкладення судового розгляду, та можливість за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілих з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілих щодо покарання обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна, вчиненому з проникненням в житло, повторно органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.1 ст.185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретних кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на

справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи винного, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація обвинуваченого ОСОБА_3 можливі без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі і застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.
При цьому, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого обмеження, встановлені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають залишенню у власності потерпілих.
Цивільні позови не заявлялися.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України і засудити за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1; п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: чотири алюмінієві карнизи, довжиною 2 м. кожен, металеву вішалку для одягу та металевий поливальник з розсіювачем води залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 ; 10 метрів двожильного алюмінієвого кабелю, металеву вісь довжиною 1,5 м., діаметром 6 см., чавунну плиту розміром 0,8 м. х1,2 м. залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1