Провадження № 1-кп/645/64/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працює гипсокартонщиком на філії фірми «Нові технології будівництва Плюс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 08.12.2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ч. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року за ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,
11.09.2014 року приблизно о 10:15 год. ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку № 268 по Салтівському шосе в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_13 , на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок вагою 6 грамів. В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, для чого він підійшов ближче до неї, та почав спостерігати, очікуючи слушного моменту для відкритого заволодіння золотим ланцюжком.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_14 і, діючи відкрито для потерпілої та інших громадян, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, схопив рукою золотий ланцюжок, який знаходився на шиї потерпілої та шляхом ривку відкрито заволодів вищевказаним ланцюжком вартістю 1599,12 грн., після чого, привласнивши викрадене майно, та отримавши можливість ним розпорядитися, утік в сторону Харківського бюро судово-медичної експертизи, розташованого по вул. Корчагінців у м. Харкові, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, повторно, 13.09.2014 року приблизно о 17:30 годині ОСОБА_12 знаходячись біля трамвайної зупинки «Южкабель», яка розташована по вулиці Автогенна в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_15 , на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок вагою 10 грамів. В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, для чого він підійшов ближче до неї, та почав спостерігати, очікуючи слушного моменту для відкритого заволодіння золотим ланцюжком.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_15 і, діючи відкрито для потерпілої та інших громадян, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, схопив рукою золотий ланцюжок, який знаходився на шиї потерпілої, та шляхом ривку відкрито заволодів ланцюжком, вартість якого складає 2982,90 грн. Після чого, привласнивши викрадене майно та отримавши можливість ним розпорядитися, утік в сторону ПАТ «Завод «Южкабель», розташованого по вул. Автогенна в м. Харкові, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, повторно, 24.09.2014 року (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_12 , знаходячись на ринку біля станції метро «Радянської армії», яка розташована по Московському проспекту в м. Харкові, побачив у кіоску раніше незнайому йому ОСОБА_16 , що здійснювала продаж продуктів харчування. Підійшовши ближче до потерпілої, ОСОБА_12 побачив у неї на шиї золотий ланцюжок вагою 4 грами. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, для чого ОСОБА_12 попросив ОСОБА_16 зважити ковбасні вироби, та почав спостерігати за ОСОБА_16 , очікуючи слушного моменту для відкритого заволодіння золотим ланцюжком потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_12 , дочекавшись поки ОСОБА_16 повернеться до нього спиною, діючи відкрито для потерпілої та інших громадян, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, схопив рукою золотий ланцюжок, який знаходився на шиї потерпілої та шляхом ривку відкрито заволодів ланцюжком, вартість якого складає 1217,6 грн. Привласнивши викрадене майно та отримавши можливість ним розпорядитися, утік в сторону будинків розташованих, по Московському проспекту в м. Харкові, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та дав суду правдиві показання про обставини їх скоєння. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Уточнений цивільний позов ОСОБА_14 до нього про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1217,60 грн. та моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. ОСОБА_12 визнав у повному обсязі.
Цивільний позов ОСОБА_15 до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4500,00 грн. та моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. ОСОБА_12 визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього у відшкодування матеріальної шкоди 2982,90 грн., у відшкодування моральної 1000,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн. обвинувачений визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього у відшкодування матеріальної шкоди 1217,60 грн.
Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_12 правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позиції сторін кримінального провадження. Тому, враховуючи думку прокурора, потерпілих, захисника та підсудного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, ОСОБА_12 вчинив злочин середнього ступеню тяжкості (ч. 1 ст. 186 КК України) та тяжкий злочин (ч. 2 ст. 186 КК України).
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в КЗОЗ Обласний наркологічний диспансер з квітня 2008 року (діагноз: полінаркоманія, синдром залежності), за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час знаходження справи у суді влаштувався на роботу, та інші обставини справи, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, суд вважає можливим призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання, на думку суду, неможливе без ізоляції від суспільства.
У судовому засіданні обвинувачений просив при призначенні йому покарання врахувати як пом`якшуючі обставини те, що: він офіційно перебуває у шлюбі, має неповнолітню дитину, проходив службу у Збройних силах України, щиро розкаявся, на момент вчинення кримінального правопорушення судимість була знята та погашена, скорочений процес (ст. 349 КПК України), майже рік у камерній системі, епізод, що йому інкримінують, вчинив вперше, мати ОСОБА_12 перенесла інсульт, батьки є пенсіонерами, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Захисник ОСОБА_11 просив суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати, окрім переліченого вище, те, що ОСОБА_12 влаштувався на роботу, матеріально і фізично допомагає батькам вести господарство, тому просив призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України і зарахувати в строк відбутого покарання час відбутий ОСОБА_12 за вироком Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 28.04.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Разом із тим, при призначенні покарання суд враховує дані про особу ОСОБА_12 , зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, скоїв кримінальні правопорушення середньої тяжкості та тяжке, які характеризуються прямим умислом, що заподіяло потерпілим майнові збитки, які ОСОБА_12 до теперішнього часу не відшкодовані.
Крім того, зазначені обвинуваченим, як пом`якшуючі покарання обставини такі, як: ОСОБА_12 офіційно перебуває у шлюбі, має неповнолітню дитину, проходив службу у Збройних силах України, мати ОСОБА_12 перенесла інсульт, батьки є пенсіонерами, - існували на момент вчинення останнім кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання, у даному випадку, не є винятковими та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочинів до рівня, що виходить за межі покарання, передбаченого санкцією ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України, а тому судом не встановлено законних підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.
З огляду на викладене, саме покарання у вигляді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_12 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Проте, перелічені обвинуваченим та його захисником позитивні дані ОСОБА_12 дають суду підстави призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Також, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за можливе призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш сурового покарання менш суровим.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 28.04.2015 року за ч. 1 ст. 186КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, покарання за цим вироком відбув повністю 09.11.2015 року. (а.с. 146).
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
Вимога захисника про зарахуваня в строк відбутого покарання періоду відбутого ОСОБА_12 за вироком Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 28.04.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а як вбачається з матеріалів справи, попереднє ув`язнення до ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні не застосовувалось.
Цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди в розмірі 1217,60 грн. та моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. обвинувачений визнав у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.ст. 127, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вказаний позов підлягає задоволенню.
Суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 215 від 02.10.2014 року вартість викраденого майна на момент скоєння злочину становить 2982,90 грн. (ланцюжок з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 10 гр., довжиною 40 см.).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що потерпілій стороні спричинені збитки на суму, зазначену в цивільному позові , а саме 4500,00 грн., у зв`язку із чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 2982,90 грн.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди:
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи обсяг та характер перенесених потерпілою моральних страждань, внаслідок відкритого викрадення її майна,суд, з урахування принципів розумності та справедливості, вважає, що позов ОСОБА_15 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 1000,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_16 про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн. обвинувачений визнав частково на суму 1217,60 грн.
Суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 213 від 02.10.2014 року вартість викраденого майна на момент скоєння злочину становить 1217,60 грн. (ланцюжок з металу жовтого кольору 583 проби, вагою 4 гр., довжиною 20 см.).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що потерпілій ОСОБА_16 спричинені збитки на суму 2000,00 грн., у зв`язку із чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 1217,60 грн.
Речових доказів по справі немає.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжні заходи не обиралися.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 28 квітня 2015 року у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, більш суворим, призначеним цим вироком у вигляді 4 (чотирьої) років позбавлення волі.
У строк відбування покарання, зарахувати покарання повністю відбуте, за вироком Орджонікідзевського районного суду м Харкова від 28 квітня 2015 року у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн. 60 коп. та у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 у відшкодування матеріальної шкоди 2982 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 90 коп. та у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.
В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_15 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 у відшкодування матеріальної шкоди 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн. 60 коп.
В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_16 відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1