Справа № 356/1357/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1324/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 27.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 10 серпня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

До Березанського міського суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що строк його відбування покарання перетнув межу 2/3, а тому до нього може бути застосовано положення ст.81 КК України.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10 серпня 2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Свою ухвалу суд першої інстанції обґрунтував тим, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 13.12.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі п.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2007 року і остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому рахується з 27.07.2013 року і закінчується (з урахуванням ухвали Березанського міського суду Київської області від 14.03.2016 року) 27.12.2017 року. 2/3 від призначеного покарання ОСОБА_7 відбув 17.04.2016 року.

Відповідно до характеристики, наданої в.о. начальника відділення СПС №5 ст. лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_7 з 18.04.2014 року відбуває покарання в Березанській ВК №95 та за час відбування покарання не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також відповідно до довідки про стягнення та заохочення засуджений з моменту відбування покарання не має жодного стягнення та заохочення. Також ОСОБА_7 з моменту початку відбування покарання працевлаштований не був.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що всі вищевказані обставини дають підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на шлях виправлення не став та не довів своє виправлення, оскільки заохочення відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Березанського міського суду Київської області від 10 серпня 2016 року та застосувати до нього положення ст.81 КК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції не в повній мірі перевірив данні його особи, а саме характеристику його як особи, що відбуває покарання. Вважає, що суд був зобов`язаний застосувати вимоги ст. 81 КК України. Вказує, що знаходиться в пенсійному віці, хворіє на тяжку хворобу, а тому посилання, що він не працює є некоректним.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд розглядаючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки засуджений неодноразово судимий, після звільнення із місць позбавлення волі, у тому числі умовно-достроково не довів своє виправлення, знову вчинивши умисний злочин.

На думку, колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Березанського міського суду Київської області від 10 серпня 2016 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 10 серпня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_4