УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Валківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року, ВСТАНОВИЛА: Вироком Валківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 рокузасуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, не судимого в порядку ст. 89 КК України, за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення не оскаржуються. Відповідно до вироку ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 04 жовтня 2015 року близько 18 год. 00 хв. разом зі своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_6 , прямувавши до залізничної станції на АДРЕСА_1 , проходячи повз будинку № 95 зустріли ОСОБА_7 , з яким напередодні відбувся конфлікт. ОСОБА_6 завдав удар рукою в обличчяОСОБА_7 , від якого той впав. Після чого, ОСОБА_5 завдавОСОБА_7 чотири удари ногами в область спини. Від дій ОСОБА_6 у ОСОБА_7 утворились легкі тілесні ушкодження. Діями ОСОБА_5 ОСОБА_7 були спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року без зміни. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить оскаржувані рішення змінити в частині призначеного ОСОБА_5 покарання. Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок суворості. Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. Що стосується доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного покарання засудженому, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Судом при призначенні покарання ОСОБА_5 повною мірою враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який не судимий в порядку ст. 89 КК України, офіційно не працює, характеризується задовільно за місцем мешкання, за місцем навчання мав негативну характеристику, не одружений, дітей не має, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Проте, як встановлено судом першої інстанції, хоча ОСОБА_5 і вважається в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, але в 2012 році притягався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, повязаного із насильницькими діями, за що йому судом було призначене покарання із застосуванням іспитового строку. Після закінчення іспитового строку в 2014 році ОСОБА_5 був знов притягнутий до кримінальної відповідальності та підданий покаранню із застосуванням іспитового строку, що витікає з вироків Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2012 та 19.05.2014 року. Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначені дані свідчать про стійку кримінальну спрямованість особи ОСОБА_5 . Таким чином, застосування вкотре до нього іспитового строку не сприятиме головній меті призначення покарання виправленню та перевихованню. Отже, призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, судом ретельно перевірені доводи захисника, аналогічні тим, що викладені ним у касаційній скарзі, що визнані необґрунтованими з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення. Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд, - УХВАЛИЛА: Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Валківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року. Ухвала оскарженню не підлягає. СУДДІ: _____________ _____________ ____________ ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2