31.08.2016 №363/1796/16-к
В И Р О К
Іменем України
31 серпня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тиниця, Бахмацького району, Чернігівської області, громадянина України, має вищу освіту, раніше не судимого, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина 2007 року народження, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , начальника вузла зв`язку, молодший лейтенант, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.413 КК України
Органом досудового розслідування встановлено, що 17.08.2012 відповідно до наказу начальника управління Північного територіального командування ВВ МВС України № 39 о/с старшого прапорщика ОСОБА_5 призначено на посаду начальника вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .
19.05.2014 на підставі наказу начальника управління ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2014 № 23 о/с ОСОБА_5 продовжено строк дії контракту на п`ять років по 18.05.2019.
Відповідно до Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014, наказу МВС України від 08.05.2014 № 445, військову частину НОМЕР_1 (14 бригаду спеціального призначення ВВ МВС України) перетворено у військову частину НОМЕР_1 (1 бригаду оперативного призначення Національної гвардії України), а відтак згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2014 № 3 ОСОБА_5 на підставі наказу начальника управління Північного територіального командування Національної гвардії України МВС України від 10.07.2014 № 40 о/с, призначено на посаду начальника вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 (1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України).
Наказом Командувача Національної гвардії України від 29.12.2014 № 160 о/с ОСОБА_5 присвоєно первинне військове звання «молодший лейтенант».
У зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший лейтенант ОСОБА_5 являється військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, як особа офіцерського складу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Проходячи військову службу, молодший лейтенант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до п. 2.5. «Керівництва з технічного забезпечення зв`язку та автоматизованих систем управління внутрішніх військ МВС» затвердженого наказом МВС України від 08.07.2011 № 414 (далі Керівництво - 1), командир підрозділу (центру) зв`язку (АСУ) відповідає за технічний стан, облік і зберігання техніки зв`язку (АСУ) підрозділу, правильну організацію її експлуатації. Він зобов`язаний вести облік техніки зв`язку (АСУ) підрозділу, своєчасно перевіряти її наявність, комплектність і технічний стан, звіряти дані обліку підрозділу з даними обліку з`єднання (військової частини).
Згідно п. 12.1.1. зазначеного керівництва, контроль за збереженням техніки зв`язку та АСУ, її технічним станом та комплектністю проводиться у формі посадового контролю, п. 12.1.2 визначено, що начальником вузла зв`язку посадовий контроль за станом та наявністю техніки зв`язку та АСУ проводиться щокварталу не менше 25 відсотків техніки вибірково в кожному підрозділі.
Відповідно до п. 3.2.4. «Керівництва з організації оперативно-технічної служби на вузлах зв`язку внутрішніх військ МВС України» затвердженого наказом МВС України від 11.11.2011 № 495дск (далі Керівництво - 2), начальник вузла зв`язку несе повну відповідальність за своєчасне і якісне виконання завдань оперативно-технічної служби на вузлу зв`язку, п. 3.1.2 визначено, що основними завданнями оперативно-технічної служби є забезпечення постійної готовності каналів і апаратури (засобів) зв`язку та АСУ, а також усього обладнання до застосування і обміну інформації, а також організація і забезпечення чергування на вузлах зв`язку та їх елементах.
Пунктом 4.4.5 даного керівництва визначено, що при прийманні та здаванні чергування перевіряється наявність, справність та працездатність апаратури (засобів) та каналів зв`язку.
12.10.2012 між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_5 було укладено договір № 181 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно якого він несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому військовою частиною НОМЕР_1 матеріальних цінностей.
Так, згідно наряду Головного управління Національної гвардії України від 27.08.2014 № 104/105 здійснено передачу від військової частини НОМЕР_2 на склад зв`язку військової частини НОМЕР_1 портативних цифрових радіостанцій Motorola DP-4801 у кількості 20 комплектів та DP-4601 у кількості 120 комплектів на загальну вартість 400776 (чотириста тисяч сімсот сімдесят шість) грн., з метою їх подальшого використання у військовій частині НОМЕР_1 за призначенням.
Дані радіостанції були обліковані по бухгалтерському обліку військової часини 3027 та фактично знаходились на складі зв`язку військової частини.
Відповідно до вимог п. 2. ст. 8 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», дія цього Закону поширюється на інші утворені відповідно до законів України військові формування.
Статтею 1 Закону України «Про Національну гвардію України», визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військовим майном є державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна та використовується лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Відтак, портативні цифрові радіостанцій Motorola DP-4801 у кількості 20 комплектів та DP-4601 у кількості 120 комплектів є військовим майном.
28.10.2014 портативні цифрові радіостанцій Motorola DP-4801 у кількості 20 комплектів та DP-4601 у кількості 120 комплектів, згідно накладної № 140 були видані зі складу зв`язку військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_5 , з метою їх подальшого використання за призначенням.
В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2015 № 694 «Про організацію та проведення інвентаризації основних засобів частини» в період з 01.11.2015 по 20.11.2015 у військовій частині НОМЕР_1 проводилась інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей станом на 01.11.2015. Для проведення даної інвентаризації залучались внутрішньо-перевірочні комісії.
Згідно п. 1.9 даного наказу була призначена внутрішньо-перевірочна комісія по службі зв`язку у складі голова комісії: полковник ОСОБА_6 , секретар комісії: підполковник ОСОБА_7 , члени комісії: підполковник ОСОБА_8 , підполковник ОСОБА_9 , майор ОСОБА_10 , майор ОСОБА_11 та майор ОСОБА_12 .
В своїй діяльності склад комісії керувався наказами, директивами, положеннями настанов, інструкціями та іншими керівними документами з питань ведення бухгалтерського обліку та порядку проведення інвентаризації.
Під час інвентаризації комісіями перевірялось у підрозділах, на складах, у парках і інших об`єктах наявність, якісний стан, правильність обліку, зберігання, експлуатації, обґрунтованість використання і списання майна, переглядались склади матеріально відповідальних осіб. В разі потреби подавались пропозиції про призначення нових.
Норми посадового контролю за наявністю матеріальних цінностей, які рахуються за вузлом зв`язку військової частини НОМЕР_1 зі сторони начальника вузла зв`язку молодшого лейтенанта ОСОБА_5 виконувались із порушеннями вимог Керівництва 1, перевірку щоквартально не проводив.
В порушення п. 4.4.5 Керівництва 2, молодший лейтенант ОСОБА_5 , при прийманні та здаванні чергування по вузлу зв`язку, не контролював наявність засобів зв`язку, у службовій документації чергового вузла зв`язку відсутній будь-який опис матеріальних цінностей, які приймає або здає черговий.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до ст. 1 даного Закону мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з вимогами п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 413 КК України, втрата військового майна, вчинене в умовах особливого періоду.
Під час судового засідання 31.08.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КК України, наслідки невиконання угоди.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди(ч.3 ст.474 КПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, крім того, сторони угоди в суді наполягали на узгодженому покаранні ОСОБА_5 , з застосуванням ст. 69 КК України, у виді службового обмеження строком на один рік із відрахуванням з суми грошового забезпечення в доход держави у розмірі десяти відсотків.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільній позов по справі не заявлено. Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 31 серпня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.413 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді службового обмеження строком на один рік із відрахуванням з суми грошового забезпечення в доход держави у розмірі десяти відсотків.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1