Справа № 526/1795/16-к
Провадження № 1-кп/526/150/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0000680 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 22.01.2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 02.11.2011 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області Полтавської області від 22.01.2010 року, остаточно призначене покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- 01.03.2012 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст.185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України було приєднано 2 роки позбавлення волі за вироком суду Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.11.2011 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. 14.12.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнено з невідбутим строком покаранням 1 рік 9 місяців 26 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

30.07.2016 року близько 19 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Плішивець Гадяцького району, шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_6 та в подальшому з метою здійснення крадіжки проник до її будинку, де, діючи з прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, протиправно, скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 8 500 грн., які знаходилися в зальній кімнаті під матрацом ліжка після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_6 , матеріальних збитків на загальну суму 8 500 грн.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не заперечував та прохав суд не застосовувати реальну міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій прохала кримінальне провадження розглядати без її участі, претензій до ОСОБА_5 не має, оскільки кошти він їй повернув, при обранні міри покарання покладається на розсуд суду.

Суд, переконавшись у тому, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють фактичні обставини по справі, а також у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини по справі в апеляційному порядку, обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого згідно ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Враховуючи, що обвинувачений визнав всі фактичні обставини у справі, які встановлені судом, в також надавав відповідні покази, брав участь в слідчих діях, тому суд приходить до висновку про наявність вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Як вбачається з абзацу 15 п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
При призначенні ОСОБА_5 покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України віднесено до тяжкого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, знаходився на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 2004 року по 2012 року з діагнозом: ППРО, синдром залежності, проте знятий з обліку у зв`язку з судимістю, є інвалідом ІІІ групи, раніше судився за злочини проти власності, вчинив злочин в період строку умовно-дострокового звільнення, не працює, тому суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Суд вважає, що така міра покарання буде достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, матеріальна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_6 відшкодовано під час досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.03.2012 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання обраховувати з 03 листопада 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк тримання під вартою з 03 листопада 2016 року до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1