Справа № 199/3206/15-к
УХВАЛА
2016 року листопада місяця 25 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000153 від 13.03.2014 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю :

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти заявленого клопотання.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 вважали необґрунтованим клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Відповідно до письмових матеріалів кримінального провадження, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 05.12.2016.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 раніше судимий, обвинувачується у вчинені тяжкого злочину. За вчинення даного кримінального правопорушення, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим незаконний вплив на свідків, ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 23 січня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала суду набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя:
25.11.2016