АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3584/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/734/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2013 року за ст.ст. 121 ч.2, 187 ч.2 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі у КУВП №80

щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

представник КВК №80 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року ОСОБА_6 ув засуджений за вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

28 липня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

12 серпня 2016 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 судимий і відбуває покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, є злісним порушником режиму відбування покарання і своєю поведінкою не довів свого виправлення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що на його думку є всі підставі для задоволення його клопотання і посилається на ті обставини, що він дійсно має 4 стягнення, але вони погашені в установленому порядку, має одне заохочення за добросовісне ставлення до праці. Крім того, як зазначає апелянт він працює старшим днювальним дільниці, що на його думку, є відповідальною посадою і призначення його на цю посаду каже про його зразкову поведінку. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки він своєю поведінкою і ставленням до праці повністю довів, що став на шлях виправлення і вважає, що є всі підстави для задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурор та представник КВК №80 заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просили колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд дотримався в повному обсязі.

Постановою ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України)

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року засуджений за ч.2. ст.187, ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк відбування покарання рахується з 05 травня 2010 року, тобто станом на 14.04.2016 року засуджений фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання, відбуваючи покарання за тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідивши всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 , який згідно матеріалів особової справи та характеристики до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере участь у роботі гуртка «Спортивне життя», підтримує зв`язок з родичами шляхом телефонних переговорів та побачень, виконує обов`язки старшого днювального дільниці, засуджений за вчинення тяжких злочинів, за період відбуття покарання в установі виконання покарання характеризується посередньо, має одне заохочення та 4 стягнення за період відбування покарання, які на даний час погашені, до передбачених законом вимог персоналу не завжди ставиться сумлінно, через особисту неорганізованість, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими він користується, має не завжди охайний зовнішній вигляд, (а.к.п. 25-26; а.о.с. 193-194)

Згідно витягу із протоколу № 12 засідання комісії Криворізької ВК №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області вбачається, що адміністрація установи виконання покарань вважає, що ОСОБА_6 станом на 14 квітня 2016 року на шлях виправлення не став ( а.о.с. 195).

Як на думку колегії суддів, така поведінка засудженого ОСОБА_6 не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_6 зазнає позитивних змін.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_6 не має.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4