Кримінальне провадження № 703/184/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження № 0001839 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, до затримання проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше судимого:

у 1994 році Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206 КК України; в 1999 році тим же судом за ч. 3 ст. 140 КК України; в 2003 році Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України; в 2012 році Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 і ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України;

- 24 грудня 2015 року Чигиринським районним судом за ч.2, 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, за яким відбуває покарання

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість, повторно, 19 листопада 2015 року близько 8 год. 00 хв. перебуваючи на території подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав металевий візок вартістю 420 грн., належний ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, надавши показання, що 19 листопада 2015 року перебуваючи на території подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_2 , де раніше неофіційно працював, викрав металевий візок, який був йому потрібен для перевезення особистих речей. Потім залишив візок без нагляду та його хтось викрав. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи що підтверджують вину обвинувачених, обмежившись їх допитом та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

В якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд враховує щире каяття в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину а обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

При цьому, суд не враховує рецидив злочину, що наведений прокурором в якості обтяжуючої обставин, оскільки в даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно повторність, яка передбачена у ч.2 ст. 185 КК України, як ознака злочину, та впливає на його кваліфікацію, а тому за змістом ч.4 ст. 67 КК України, суд не може ще раз урахувати таку обставину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, проте, вчинений злочин не потяг настання тяжких наслідків; особу винного, який в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, але за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та належних висновків з цього не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин. Враховуючи всі перераховані обставини, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови ізоляції його від суспільства, що можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений вчинив даний злочин до його засудження 24 грудня 2015 року Чигиринським районним судом, то остаточне покарання йому необхідно призначити з урахуванням відповідного вироку суду за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Підстав для застосування вимог ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання у даному випадку суд не вбачає, оскільки вирок суду від 24 грудня 2015 року постановлений з урахуванням невідбутого строку покарання за вироком Томашільського районного суду Вінницької області, який приєднано до призначеного покарання в порядку ст. 71 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення експертизи в сумі 614 грн. 40 коп.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, проте відповідно до вимог п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України суд у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження в праві вирішити питання про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізолятору у зв`язку з розглядом справи в суді..

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання - один рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням призначеним згідно вироку Чигиринського районного суду від 24 грудня 2015 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 три роки та три місці позбавлення волі.

Засудженого ОСОБА_4 тимчасово залишити в слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Строк покарання рахувати з 20 листопада 2015 року з врахуванням строку перебування під вартою згідно вироку Чигиринського районного суду від 24 грудня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово- трасологічної експертизи в сумі 614 грн. 40 коп.

Речові докази, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області: пара кросівок ОСОБА_4 у сейф пакеті №2087142 - повернути ОСОБА_4 за належністю; гіпсовий зліпок із слідом низу взуття в сейф пакеті №2309050 - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Головуючий: ОСОБА_1