ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/156/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючої на посаді головного фахівця ДП «Укроборонсервіс», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 , 02.06.2015 року близько 08 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота», д.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною провулку Волго-Донський від вул. Бориспільської в напрямку вул. Тростянецької , під час проїзду перехрестя провулку Волго-Донського та вулиці Російської в м. Києві, допустила порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме:
п.16.11 ПДР України - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що остання, керуючи транспортним засобом марки «Тойота», д.з. НОМЕР_1 , проявила неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись другорядною дорогою по пров. Волго-Донському, проїжджаючи перехрестя провулку Волго-Донського та вул. Російської, не надала дорогу велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався головною дорогою та мав перевагу в русі, внаслідок чого, відбулося зіткнення автомобіля «Тойота», д.з. НОМЕР_1 з велосипедистом. Велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які виразилися у закритій травмі лівого передпліччя у вигляді перелому променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, саден тильної поверхні верхньої та нижньої третини передпліччя та ліктьового суглобу.
Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала частково та показала, що 02.06.2015 року біля 8год. вона, керуючи автомобілем «Тойота» рухалася по другорядній дорозі по провулку Волго-Донському в м. Києві. На перехресті з вулицею Російською, вона зупинилася, впевнилася в тому, що відсутній транспорт та пішоходи і почала проїзд перехрестя. Вже проїхавши перехрестя, вона на лобовому склі побачила велосипедиста і одразу зупинила автомобіль. Вибігши з автомобіля, вона оглянула велосипедиста, який лежав поруч з автомобілем, головою на пішохідному переході. Після чого, вона викликала швидку допомогу для Слоня, дістала аптечку та обробила йому рану та чекали приїзду працівників ДАІ. Слонь скаржився на біль в руці. Велосипед був пошкоджений, але не сильно. Після того, як потерпілого госпіталізували в лікарню, вона зв`язувалася з ним та пропонувала матеріальну допомогу, але потерпілий відмовлявся. Правил дорожнього руху вона не порушувала. Слоня вона не помітила, оскільки він їхав по тротуару і в`їхав в її автомобіль в районі розташування дзеркала заднього вину правої дверки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнала частково, оскільки розмір матеріальної та моральної шкоди дуже завищений.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина у скоєнні злочину повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується слідуючими доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що 02.06.2015 року він на велосипеді рухався по проїзній частині вулиці Російської у крайній правій полосі, ближче до бордюру, на відстані приблизно 60-70 см. Попереду рухалося маршрутне таксі. Зліва на перехресті з провулком Волго-Донським він побачив стоячий автомобіль червоного кольору. Коли він виїхав на перехрестя, то відбулося зіткнення з правою стороною автомбіля, а саме бамперу. Тулубом він вдарився в передню праву стійку, від чого його відкинуло назад. В цей час автомобіль проїхав уперед на відстань приблизно 3-5 метрів і зупинився. Мазуркевич вийшла з автомобіля і сказала, що не помітила його, бо говорила по телефону. Він лежав на перехресті, хтось викликав швидку. Після зіткнення велосипед лежав на перехресті, але хтось із прохожих підняв його і поклав на тротуарі.

Дані покази потерпілий підвердив і в ході проведення слідчого експерименту з його участю. Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 03.07.2015 року та схеми до нього, потерпілий на місці ДТП розповів та показав яким чином розвивалися події, що передували зіткненню та місце розташування автомобіля і велосипеда після зіткнення ( том 1, а.с. 34-38).

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просив його задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що вранці він йшов на роботу по вулиці Тростянецькій, доходячи до перехрестя вулиці Російської та провулку Волго-Донського, він побачив ДТП. Він бачив, що по вулиці Російській їхала маршрутка, а по провулку їхав автомобіль «Тойота», який пропустив маршрутку і рушив з місця, майже проїхав перехрестя, але в цей час з тротуару з`явився велосипедист і в`їхав в автомбіль з правої сторони ближче до правих дверей. Від удару велосипедист перелетів через автомобіль і впав збоку. Шолома у велосипедиста не було. Велосипед лежав на обочині, його переднє колесо було погнуте. Він підійшов ближче і побачив ОСОБА_7 , з якою вони разом працюють, але він не знав, що то її автомобіль.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 02.06.2015 року вранці він їхав на роботу зі сторони вулиці Тростянецької по провулку Волго-Донському. На перехресті провулку та вулиці Російської він зупинився, щоб пропустити автобус. Коли він почав рух, то назустріч йому рухався автомобіль « Тойота», в праву сторону якого в`їхав велосипедист, який рухався по тротуару. Автомобіль одразу зупинився. В автомобілі «Тойота» було пом`яте дзеркало заднього огляду. Велосипедист впав збоку від автомобіля, головою на тротуар, а ногами на проїжджу частину. Коли він підійшов до автомобіля, то велосипед вже перенесли з місця, де він лежав. По приїзду співробітників ДАІ, на велосипед сів якийсь мужчина і поїхав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 . 02.06.2015 року він та його брат знаходилися на балконі3-го поверху і звернули увагу на автомобіль «Тойота», який їхав по провулку Волго-Донському . Коли автомобіль пересікав перехрестя, то в праве крило в`їхав велосипедист, який рухався по тротуару. Автомобіль зупинився одразу за перехрестям на пішоходному переході. Велосипедист впав з велосипеду праворуч від автомобіля, половина тіла його була на тротуарі, а половина на дорозі.Після падіння велосипедист одразу піднявся на ноги. До ДТП по вулиці Російській автомобілі не рухалися.До місця ДТП вони не підходили.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 02.06.2015 року він з братом знаходився на балконі і бачив, як по провудку Волго-Донському в напрямку лісу рухався автомобіль «Тойота» кольору «металік». По вулиці Російській автомобілів не було. Коли він закінчував проїзд перехрестя, то в нього, в праве крило, в`їхав велосипедист, який рухався по тротуару. Він з братом побігли на місце ДТП. Велосипедист лежав праворуч від автомобіля і намагався піднятися, але вони йому сказали, щоб він не вставав. Коли приїхала швидка допомога, то вони допомагали занести велосипедиста в карету швидкої допомоги. Велосипедист скаржився на біль в руці.Куди потім подівся велосипед не може сказати.
Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що вранці він йшов на роботу по вулиці Російській в напрямку Волго-Донського провулку. Він бачив, що проїзною частиною на відстані приблизно 50 см від бордюру їхав велосипедист. З лівої сторони по провулку Волго-Донському їхав автомобіль «Тойота» і вони зіштовхнулися. Велосипедист впав перед автомобілем, велосипед лежав на дорозі.
Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що він йшов по вулиці Російській назустріч велосипедисту, який також рухався по вул. Російській по дорозі. Пройшовши велосипедиста, він почув удар і обернувшись, побачив , що стоїть автомобіль, на дорозі лежить велосипед біля каналізаційного люку, а перед ним мужчина. Після того, він викликав швидку допомогу.
Крім того, вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину підтверджується також:
Даними протоколу огляду місця події від 02.06.2015 року, в якому зафіксоване місце зіткнення, а саме перехрестя вулиці Російської та провулку Волго-Донського, пошкодження, які заподіяні автомобілю «Тойота» та велосипеду, схемою до протоколу, яку підписала ОСОБА_5 , погодившись з нею та обставинами пригоди, які викладені в протоколі огляду місця події ( том 1, а.с. 1-12).
Висновком судово-медичного експерта № 1220/е від 22.07.2015 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_4 в результаті ДТП були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу ( том 1, а.с. 18-21).
Висновком експерта № 322ат від 17.08.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого велосипед «Фокус» в момент первинного контакту взаємодіяв своєю лівою бічною частиною, а саме переднім гальмівним диском, болтами кріплення переднього колеса з лівої сторони, лівою частиною вилки кріплення переднього колеса, ручкою керма та гальмівною рукояткою з лівої сторони, з переднім правим кутом та правою бічною частиною автомобіля «Тойота Яріс» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме з правим кутом пластикової накладки переднього бампера, з кришкою капоту ( том 1, а.с. 26-33). Таким чином, з висновку вбачається, що відбувся наїзд саме автомобіля на велосипед, а не велосипедист в`їхав в автомобіль.
Висновком експерта № 456ат від 16.09.2015 року, з якого вбачається, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинна була керуватися вимогами пункту 16.11 ПДР України і в даній дорожній ситуації в її діях експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.11 ПДР України. Велосипедист ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України і в даній дорожній ситуації експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_4 не вбачається. З технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної події є невідповідність дій водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_5 вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України ( том 1, а.с. 49-56).
В судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердила вищезазначені висновки та пояснила, що під час проведення дослідження були враховані усі матеріали кримінального провадження, в тому числі схеми, пояснення водія ОСОБА_5 та велосипедиста ОСОБА_4 .
Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку про те, що покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є суперечливими між собою та не узгоджуються з іншими доказами. Так, зазначені свідки показали, що вони бачили , як велосипедист, рухаючись по тротуару, в`їхав в автомобіль. Дані обставини спростовуються показами потерпілого ОСОБА_4 , показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновками експертів. Покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є суперечливими між собою, оскільки ОСОБА_9 показав, що він та брат не підходили до місця ДТП, проте ОСОБА_10 показав, що вони одразу, побачивши зіткнення, побігли на місце та допомагали занести потерпілого до карети швидкої допомоги. Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні спростував дані покази, вказавши, що даних свідків взагалі не було на місця ДТП. Крім того, свідок ОСОБА_10 вказав, що він бачив автомобіль кольору «металік», що не відповідає дійсності.
Враховуючи викладене, суд не приймає покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до уваги та ставиться до них критично.
Разом з тим, покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 узгоджуються між собою та з іншими зібраними доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_4 , висновками судової транспортно-трасологічної експертизи № 322ат від 17.08.2015 року та автотехнічної експертизи № 456ат від 16.09.2015 року, тому суд вважає за можливе покласти їх в основу вироку.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину , який відноситься до злочинів невеликої тяжкості , її особу , що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, і вважає необхідним обрати їй покарання у виді обмеження волі, але без позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи те, що обвинувачена має двох малолітніх дітей і автомобіль в сім`ї є єдиним засобом для пересування.

Враховуючи молодий вік обвинуваченої, позитивну характеристику, те, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, тяжкість злочину, що тяжких наслідків від злочину не наступило, суд вважає можливим застосувати до неї ст. 75 КК України та звільнити її від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 62228грн.59коп, яка складається з : витрат на лікування і придбання медичних препаратів в сумі 17569грн.59коп., шкоди завданої у зв`язку з пошкодженням майна в сумі 8224грн.00коп., втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 18270грн.00коп. та моральної шкоди в сумі 50000грн., які просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ПАТ «ПРОСТО-страхування».
Вирішуючи цивільний позов , суд виходить з вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, якими регламентовано, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі прямої, дійсної завданої шкоди, яка підтверджена документально, а саме: витрати на ремонт пошкодженого велосипеда і мобільного телефону в сумі 8224грн.00коп. та витрати на лікування і медпрепарати в сумі 10341грн.40коп., а всього 18565грн.40коп., які підлягають стягненню з ПАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_5 застрахована, що підтверджується полісом №АІ/7358704 ( том 2, а.с. 78). Щодо решти позовних вимог про відшкодування витрат на лікування, то позов задоволенню не підлягає, оскільки понесені витрати на ліки не підтверджені документально, а саме відсутні рекомендації лікаря про їх застосування.
Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме втраченого заробітку, підлягає залишенню без розгляду, оскільки його вирішення в межах кримінального провадження не передбачене законом.
Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, глибини моральних та фізичних страждань потерпілого , виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в рахунок моральної шкоди 10000грн., задовольнивши , таким чином, позов частково, а також підлягає відшкодуванню сплачений потерпілим судовий збір в сумі 243грн.60коп.
Керуючись ст.ст. 366-368,374 КПК України ,суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватою в скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавленн права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України , звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання , якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися в кримінально виконавчій інспекції для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок матеріальної шкоди 243грн.60коп, в рахунок моральної шкоди 10000грн., а всього 10243грн.60коп.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_4 в рахунок матеріальної шкоди 18565грн.40коп.
Речовий доказ автомобіль «Тойота» залишити у власності ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: