25.07.2016 363/2480/16-к

В И Р О К
Іменем України
25 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000074 від 27.04.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личанка, Києво-Святошинського району, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, маючого середньо спеціальну освіту, старший кулеметник 1 відділення, 3 взводу роти оперативного призначення (на автомобілях) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , солдата за контрактом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлено, що 15.04.2015р. солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2015р. №89 солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

31.07.2015р. ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у Національній Гвардії України. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №170 від 31.07.2015р. солдату ОСОБА_5 оголошено про прийняття на службу за контрактом та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно положень ч. 1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 15.04.2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до Указу Президента України "Питання органу військового управління Національної гвардії України" № НОМЕР_2 командувач Національної гвардії України користується щодо військовослужбовців Національної гвардії України правами Міністра оборони України, які передбачені «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», що поширює свою дію на військовослужбовців НГУ.

Відповідно до Закону України «Про національну гвардію» №876-7 від 13.03.2014р., головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.

Згідно п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 . Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Проте, діючи в порушення зазначених вимог та обов`язків, ОСОБА_5 з метою тимчасово ухилитися від військової служби у періоди з 22.02.2016р. по 29.02.2016р., з 31.03.2016р. по 19.06.2016р., без поважних причин, без дозволу відповідних начальників та командирів в умовах особливого періоду не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначений час ОСОБА_5 проводив на власний розсуд за місцем мешкання своєї тітки за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Андріївка.

У подальшому, 19.06.2016р. солдат ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, чим було припинено вчинюваний їм злочин.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 у періоди з 22.02.2016р. по 29.02.2016р., з 31.03.2016р. по 19.06.2016р. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, самовільно, без дозволу відповідних начальників та командирів, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, а саме кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

25 липня 2016 року, під час призначення справи до підготовчого судового засідання, між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.472 КПК України, 19.07.2016 року була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст.407 КК України. ОСОБА_5 беззастережно визнав вину у пред`явленому обвинуваченні. Узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, а саме того, що ОСОБА_5 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, перейдя до більш м`якого покарання не зазначеного у в санкції статті, у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень.
Роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КК України, наслідки невиконання угоди.
Крім того, під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України відпали, між сторонами погоджене покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання щодо скасування запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участю сторін угоди (ч.2 ст.474 КПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, крім того, сторони угоди в суді наполягали на узгодженому покаранні ОСОБА_5 , з застосуванням ст. 69 КК України, перейдя до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті,у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 21.06.2016 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 21.06.2016 року до 19.08.2016 року, включно. Оскільки, під час підготовчого судового засідання та вирішення питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, учасниками кримінального провадження було зазначено про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК країни, які існували на час обрання запобіжного заходу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання щодо скасування запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільній позов по справі не заявлено. Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену 19.07.2016 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з під варти у залі суду, негайно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1