АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва для усунення порушень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Так, фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними. Зокрема, ОСОБА_7 інкримінується привласнення чужого майна, яке їй було ввірене. Однак в описовій частині акту не вказується чи дійсно було ввірене таке майно, а також не вказано чи була остання матеріально відповідальною особою. Крім того, зазначаючи про спільний умисел обвинувачених, їх дії кваліфіковані за різними статтями КК України, а також не зазначено в чому полягало привласнення ОСОБА_7 чужого майна. Крім того, перший епізод ОСОБА_7 інкримінується з кваліфікуючою ознакою повторність, тоді як вона раніше не судима.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема прокурор вказує, що суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання вдався до розгляду провадження по суті, що виходить за межі повноважень суду, передбачених ст. 314 КПК України, на цій стадії.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

В порушення вимог кримінального процесуального закону України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, у обвинувальному акті не зазначено в чому полягало привласнення ОСОБА_7 чужого майна, що робить його недостатньо зрозумілим для суду, обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження.

Так, дії ОСОБА_7 кваліфіковані як повторне привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не зазначено, якою саме правомочністю щодо відповідного майна ОСОБА_7 була наділена.

Крім того, незрозумілим є те, на якій правовій підставі дії співвиконавців злочину, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , об`єднані спільним злочинним умислом, кваліфіковані за різними статтями КК України.

Недотримання вказаних положень закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Доводи прокурора про те, що вказані обставини повинні досліджуватись під час судового розгляду є безпідставними, адже відповідно до ст.348 КПК України на початку судового розгляду головуючий суддя повинен роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.

Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва для усунення порушень, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3