Провадження № 1-кп/734/110/16 Справа № 734/2063/16-к
іменем України
12 липня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, неодружений, призваний за мобілізацією 17 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсант навчального взводу навчальної батареї військової частини полова пошта НОМЕР_1 , матрос, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
13 липня 2015 року матрос ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року.
Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 158 від 14 липня 2015 року матроса ОСОБА_5 зараховано до складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду курсант навчального взводу навчальної батареї у військовому званні «матрос».
Згідно з вимогами ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» матрос ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду матрос ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 31 серпня 2015 року матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не зважаючи на дію в Державі особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив розташування військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 203 від 01 вересня 2015 року матроса ОСОБА_5 , який самовільно залишив частину, виключено з котлового забезпечення з 01 вересня 2015 року.
В подальшому, матрос ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення місця несення служби, 31 травня 2016 року самостійно прибув до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим командиром вказаної військової частини видано наказ (по стройовій частині) № 132 від 31 травня 2016 року, згідно якого матрос ОСОБА_5 вважається як такий, що повернувся у розташування військової частини, зарахований у розпорядження командира вказаної військової частини, на всі види забезпечення та приступив до виконання обов`язків з військової служби.
Отже, матрос ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці несення служби у військовій частині польова пошта В НОМЕР_2 в період з 31 серпня 2015 року до 31 травня 2016 року.
12 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор військової прокурори Деснянського гарнізону ст. лейтенант юстиції ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережного визнання своєї винуватості, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 60, 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяці, з відбуттям покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 60, 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців, з відбуттям покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 31 травня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 12 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 60, 69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту із відбуттям покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 31 травня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення з розрахунку - одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1