Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 5 квітня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 за касаційною засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2015 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за:

- ч. 2 ст. 342 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 345 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього певних обов`язків.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року вирок місцевого суду, в частині призначеного засудженому покарання, скасовано.

Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за:
- ч. 2 ст. 342 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.
- ч. 2 ст. 345 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 6 місяців.
В іншій частині вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 .

У касаційній скарзі засуджений просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не враховано те, що його засуджено незаконно, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої були подані з пропуском строку апеляційного оскарження.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 4 лютого 2015 року о 10 годині 40 хвилин, перебуваючи у приміщенні службового кабінету старшого прокурора прокуратури Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_8 , що знаходиться по вул. Воробинській, 22 у м. Дубровиця, Рівненської області, усвідомлюючи протиправність дій по вчиненню насильства щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, умисно наніс останній рукою три удари в обличчя, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження.
Крім того, того ж дня, о 11 годині 30 хвилин засуджений, перебуваючи у службовому кабінеті Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області, що знаходиться по вул. Воробинській, 25а у м. Дубровиця, Рівненської області, вчинив опір працівникові правоохоронного органу, а саме оперуповноваженому сектору кримінальної міліції у справах дітей Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_9 , що виразилось у нецензурних та образливих висловлюваннях на адресу працівників міліції та прокуратури та відмові виконувати законні вимоги останніх щодо припинення своєї протиправної та зухвалої поведінки, при цьому ОСОБА_5 почав чинити активну протидію, застосовуючи фізичну силу, шарпав за формений одяг та штовхав ОСОБА_9 , намагався вчинити бійку та покинути службовий кабінет, а також відірвав лівий погон форменого одягу останнього.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 просить залишити вирок апеляційного суду без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення, як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, засудженого, на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Судами правильно зроблений висновок на підставі показань самого засудженого про обставини вчинення злочину, які він давав у судовому засіданні, показань потерпілих, свідків, а також на підставі висновків проведених експертиз.

Так, сам ОСОБА_5 , як убачається з матеріалів провадження та його показань в суді, а також що не заперечується й у касаційній скарзі, не заперечував, що між ним та прокурором ОСОБА_8 , а у подальшому й з працівником міліції стався конфлікт, проте вважав, що в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.
Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль засудженого.
Також, судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.

У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Дії засудженого за ч. 2 ст. 342 КК України та ч. 2 ст. 345 КК України кваліфіковано правильно.

Даних про неправильне застосування кримінального закону не встановлено.

Що ж стосується доводів касаційної скарги засудженого про порушення потерпілою ОСОБА_8 , та прокурором строків оскарження вироку місцевого суду то вони є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 постановлено 25 травня 2015 року.

Згідно ст. 395 КПК України, яка визначає строки і порядок апеляційного оскарження, апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга прокурора була направлена поштою та надійшла на адресу суду 10 червня 2015 року (т. 2 а. с. 130).

Ухвалою апеляційного суду від 29 липня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху та надано 7 днів для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Вказана ухвала отримана прокурором 3 серпня 2015 року (т. 2 а. с. 150).

10 серпня 2015 року прокурор надіслав на адресу суду апеляційну скаргу з усуненими недоліками, тобто у строк наданий судом.

Апеляційна скарга потерпілої була направлена поштою 24 червня 2015 року та надійшла на адресу суду 30 червня 2015 року (т. 2 а. с. 137), тобто, з урахуванням ст. ст. 115, 116 КПК України, апеляційна скарга подана у строки встановлені процесуальним Законом.

Ухвалою апеляційного суду від 29 липня 2015 року апеляційну скаргу потерпілої залишено без руху та надано 7 днів для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Вказана ухвала отримана потерпілою 11 серпня 2015 року (т. 2 а. с. 148).

17 серпня 2015 року потерпіла надіслала на адресу суду апеляційну скаргу з усуненими недоліками, тобто у строк наданий судом.

Ухвалою апеляційного суду від 18 вересня 2015 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої.

Таким чином, доводи касаційної скарги засудженого про те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої були подані з пропуском строків апеляційного оскарження, при перевірці матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження та не відповідають дійсності.

Інші доводи засудженого, щодо порушення судом першої інстанції строків та порядку направлення кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Отже, доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального та кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення по справі.

Інші порушення, на які вказує засуджений, не є істотними порушеннями, оскільки вони не перешкодили як місцевому так й апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

постановила:

Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3