Справа № 581/535/16-к
Провадження № 1-кс/581/180/16
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
04 серпня 2016 року року слідчий суддя Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна
в с т а н о в и в :
Вказані документи вилучені, а майно залишене на зберігання товариству в ході проведеного на підставі слідчого судді обшуку, та визнані речовими доказами, відповідно до постанови від 30 липня 2016 року. Оскільки вказані документи та майно містять ознаки речових доказів, тому можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив поновити строк звернення з цим клопотанням, вказуючи, що завадою вчасному зверненню з клопотанням стали наявність вихідних днів у суді.
Представник ТОВ «Беєве» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи товариство повідомлене належним чином.
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.
У період із 12 год. по 19 год. 40 хв. 29 липня 2016 року у вазаному товаристві на підставі зазначеної ухвали проведено обшук, під час якого вилучено документи та майно, які просить арештувати прокурор.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, при цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з огляду на положення ч.3 вказаної статті, у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частиною 1 статті 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, а згідно з ч.2 цієї норми закону, будь-яка процесуальні дія або сукупність процесуальних дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 КПК України при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.
Із матеріалів клопотання вбачається, що обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді 29 липня 2016 року, а з клопотанням про арешт зазначеного майна прокурор звернувся лише 01 серпня 2016 року, тобто поза межами передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України строку.
При цьому кримінальним процесуальним кодексом не передбачено як можливості слідчого, прокурора звертатися одночасно з клопотанням про арешт майна і поновлення зазначеного строку, так і відповідно повноважень слідчого судді його поновлювати.
Крім того, зважаючи на наявність на сайті Липоводолинського районного суду Сумської області номера телефону для звернення до суду у разі необхідності невідкладного розгляду клопотань слідчим суддею, вважаю безпідставним посилання на неможливість внести таке клопотання у неробочий чи вихідний день.
Крім вказаних порушень, слід зазначити про те, що до клопотання не додані копії документів, які просив арештувати прокурор, про їх дослідження у судовому засіданні не клопотав, тому не зрозуміло які вони містять відомості та яким чином кожен із них може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Щодо накладення арешту на врожай ячменю, то матеріали клопотання також не містять безспірних відомостей про те, що ці зернові зібрані саме із земельної ділянки, яка на думку прокурора використовується самовільно, а також того, що у загальній масі цього зерна відсутній урожай із інших земельних ділянок.
У зв`язку звикладеним, вважаю необхідним відмовити прокурору в задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст.172 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1