УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , внесене по кримінальному провадженню за № 0006854 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , вніс до суду клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню № 0006854 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що до Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві звернувся ОСОБА_5 , з заявою про вчинення шахрайських дій гр. ОСОБА_6 , щодо незаконного, з використанням підробленого документу оформлення право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташованого в Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» що за адресою: м. Київ, провулок Делегатський, 14, який був відчужений ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в 2012 році.

Допитаний по матеріалах кримінального провадження в якості потерпілого ОСОБА_5 , повідомив що з 1992 році, на підставі усної домовленості останній орендував у ОСОБА_7 гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» що за адресою: м. Київ, провулок Делегатський, 14. На початку 2012 року, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 придбати гаражний бокс за 11 000 доларів США. На дану пропозицію ОСОБА_5 погодився та 18 травня 2012 року, на підставі усної домовленості, в присутності ОСОБА_6 передав під розписку грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, його сину ОСОБА_7 . Як підтвердження права власності на вказаний гаражний бокс, ОСОБА_7 було надано довідку права власності за підписом голови правління кооперативу «Лук`янівець-2» ОСОБА_8 від 18.05.2012 року. В подальшому, ОСОБА_7 було виключено з числа членів ГКБ «Лук`янівець-2» та на його місце включено ОСОБА_5 .

В кінці травня 2016 року, ОСОБА_5 , стало відомо що, 22 лютого 2016 року, державним реєстратором Управління державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 , було внесено інформацію про реєстрацію права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» що за адресою: м. Київ, провулок Делегатський, 14, за гр. ОСОБА_6 на підставі довідки, серії 12/4 від 12.12.1992 року, виданої Гаражно-будівельним кооперативом «Лук`янівець-2».

Будучи допитаним в якості свідка голова правління Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» ОСОБА_8 , повідомив що являється головою зазначеного кооперативу з 1991 року. Як зазначив у своїх показаннях, ОСОБА_8 , довідки серії 12/4 від 12.12.1992 року що стала підставою оформлення права власності на гаражний бокс останній не видавав. Також зазначив, що був присутній під час передачі грошових коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на умовах придбання гаражного боксу в травні 2012 року, підтвердив факт присутності при продажу ОСОБА_6 зазначивши що про те, що ОСОБА_6 не перебував в числі членів Гаражно-будівельного кооперативу «Лук`янівець-2» та не міг мати права власності на вищезазначений гаражний бокс.

Будучи допитаний в якості потерпілого, ОСОБА_5 просив вжити всіх необхідних заходів з метою недопущення відчуження незаконним способом на користь третіх осіб майна, а саме гаражного боксу що належить останньому.

В судове засідання з`явився Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Особа-власник майна в судове засідання не з`явилася, свого представника не направили. Про час, дату та місце розгляду даного клопотання повідомлена в установленому законом порядку.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Шевченківського УП ГУНП України в місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0006854 від 01.06.2016 року за заявою ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України з якої вбачається, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Як встановлено слідчим суддею, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 від 04.07.2016, гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» що за адресою: м. Київ, провулок Делегатський, 14, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006854 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

На підставі ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що існують передбачені законом підстави для арешту майна; надано достатньо доказів, які вказують на те, що майно на яке було спрямоване вказане правопорушення, тобто є предметом кримінального правопорушення; враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення; відсутність негативних наслідків арешту майна для інших осіб.

Таким чином, у вказаному клопотанні зазначено, що підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, що передбачено ч. 1-3 ст. 170 КПК України, є захист права приватної власності потерпілого, забезпечення схоронності майна та недопущення його відчуження на користь третіх осіб, забезпечення цивільного позову, з метою збереження речових доказів що підтверджується, протоколами допиту потерпілого.

Підставою заборони на використання майна з метою збереження речових доказів, що передбачено ч. 4 ст. 170 КПК України, є запобігання відчуження майна, а також інші наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, якими є: неможливість проводити слідчі дії.

Перелік і види майна, що належить арештувати: гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Лук`янівець-2» що за адресою: м. Київ, провулок Делегатський, 14.

Документом, що підтверджує право власності на майно, є довідка видана Гаражно-будівельним кооперативом «Лук`янівець-2» від 26.02.2016 року та розписка ОСОБА_7 .

Загальний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням складає 11 000 доларів США.

Тому з метою забезпечення повернення майна потерпілому, заявлення в подальшому цивільного позову, а також з метою запобігання ризикам у вигляді відчуження майна третім особам з метою знищення слідів вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначене в прохальній частині клопотання корпоративні права.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя, розглянувши дане клопотання та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази з урахуванням ч.10 ст. 170 КПК України, прийшов до висновку, що клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , внесене по кримінальному провадженню за № 0006854 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна підлягає задоволенню.

Клопотання ст.ст. 167, 170-173, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , внесене по кримінальному провадженню за № 0006854 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1