Справа № 521/5148/16-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/475/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 09 січня 2016 року приблизно о 19 годині 10 хвилин, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими особами, маючи намір, на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку № 9 по вул. Мінська в м. Одесі, шляхом застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні численних ударів кулаками рук та ніг в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_4 , спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран потиличної області та носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_5 разом з невстановленими особами, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_4 , заволодів його мобільним телефоном фірми Нокіа Х2 в корпусі чорного кольору ІМЕІ №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3600 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку Лайф № НОМЕР_3 вартістю 20 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, який знаходився у чохлі синього кольору, вартістю 200 гривень та навушниками для мобільного телефону чорного кольору, вартістю 200 гривень, завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму 4020 гривень. Після чого ОСОБА_5 та невстановлені особи з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно з 09.01.2016 року приблизно о 19 годині 10 хвилин він спільно зі своїм знайомими на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за пропозицією ОСОБА_6 , на вул. Мінській в м. Одесі, побачивши раніше незнайомого хлопця ( ОСОБА_4 ), напали на нього з метою заволодіти його майном. Під час нападу вони спільно нанесли удари руками та ногами по потерпілому та заволоділи його мобільним телефоном. Після скоєного, ОСОБА_5 за своїм паспортом здав викрадений телефон у ломбард. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, обіцяє нових злочинів не скоювати.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з порядком дослідження доказів. Щодо покарання обвинуваченому, погодився з думкою прокурора, вважавши можливим не позбавляти свободи обвинуваченого. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазначала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

За місцем мешкання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 виховувався в повноцінній сім`ї. В теперішній час батьки, мати та батько мешкають окремо. Раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Має двох братів. Ніде не навчається, в зв`язку з отриманою травмою та знаходження тривалий час (більше 4-х місяців) у лікарні. В теперішній час потребує продовження лікування. Забезпечується матір`ю та батьком. Таким чином бідність, відсутність належної освіти та належного виховання, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_5 не є особою суспільно небезпечною.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 є суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак, достатньо молодий вік обвинуваченого (19 років), його щира поведінка під час судового засідання, його стан здоров`я, а також повне відшкодування завданих збитків, на думку суду свідчать про можливість застосування до обвинуваченого не суворого покарання.

Тобто, враховуючи відсутність обставин які обтяжують покарання, а також враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, те, що обвинувачений у молодому віці переніс ряд тяжких операцій і в теперішній час потребує певного медичного обстеження та нагляду, що впливає на його спосіб життя, суд у відповідності до ст. 69 КК України, вважає за необхідне призначити основне покарання обвинувачену, нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, однак зв`язане з позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд не призначає обвинуваченому додаткового покарання за санкцією ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді конфіскації майна, оскільки звільняє останнього від покарання на підставі ст. 75 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України, без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: