Справа № 405/3611/16-к
1-кп/405/128/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0002997 у відношенні:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Трояни Ульянівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 03 березня 2016 року близько 09-00 години знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час неподалік від його будинку грейдер здійснював роботи по грейдуванню частини вулиці Шкільної по вимозі потерпілого ОСОБА_4 . ОСОБА_7 це дуже обурило, тому він вибіг на вулицю та намагався припинити роботи грейдера. Внаслідок чого між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої на грунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_7 , маючи намір направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому не менше трьох ударів ногами в район правого стегна, правого колінного суглобу та лівої гомілки, тим самим ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 329 від 09.03.2016 року тілесні ушкодження у вигляді синців правого стегна і правого колінного суглоба, садна правого колінного суглоба і лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_7 перестав бити ОСОБА_4 та з місця події повернувся додому, а потерпілий ОСОБА_4 звернувся до працівників поліції.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Пояснив, що 03 березня 2016 року в першій половині дня, будучи обуреним, на його думку, протиправними діями потерпілого ОСОБА_4 , він дійсно завдав тілесні ушкодження останньому. Погоджується з висновком судово-медичної експертизи № 329 від 09.03.2016 року, згідно якої внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_4 завдані тілесні ушкодження у вигляді синців правого стегна і правого колінного суглоба, садна правого колінного суглоба і лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Цивільний позов не визнав. В скоєному розкаявся, просив його строго не наказувати.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні умисних дій, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні дії, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має захворювання серця, пенсіонер.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає наявність в обвинуваченого захворювання серця.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який злочин вчинив вперше, в скоєному розкаявся, характеризується виключно позитивно, перебуває в зареєстрованому шлюбі, пенсіонер, має захворювання серця, суд вважає, що йому слід призначити найменш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді мінімального штрафу.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На досудовому розслідуванні потерпілим ОСОБА_4 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому він просить стягнути з обвинуваченого на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 220 гривень та моральної шкоди 5512 гривень. Суму матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що саме 220 гривень ним було витрачено на придбання заспокійливих препаратів. Суму моральної шкоди обгрунтовує наявністю в нього емоційних, психологічних та душевних страждань внаслідок спричинених йому протиправними діями обвинуваченого фізичного болю та ушкодження здоров`я. Також в ході судового розгляду наполягав на стягненні з обвинуваченого на його користь процесуальних витрат у виді понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 3000 гривень.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілого, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України обов`язок по доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, покладається на сторони, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
При цьому, жодних доказів, які б вказували на наявність спричиненої потерпілому протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди та її розміру в сумі 220 гривень, суду не надано, а отже, в задоволенні зазначених позовних вимог потерпілому слід відмовити.
Визначаючи розмір спричиненої протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Так, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що призвело до моральних страждань останнього, пов`язаних з незначним пошкодженням його здоров`я та до вимушених змін у його звичному способі життя. Отже, враховуючи ступінь спричинених тілесних ушкоджень, які не потягли ані короткочасного розладу здоров`я, ані незначної втрати працездатності, тривалість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, та беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, який є пенсіонером, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 300 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування спричиненої йому внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 300 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких зокрема, згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України належать витрати на правову допомогу.
Отже, з урахуванням наявних в матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 91 від 10.05.2016 року з додатком, що визначає вартість послуг адвоката за даним договором в розмірі 3000 гривень та квитанції до прибуткового касового ордеру № 12 від 18.05.2016 року на вказану суму, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню здійснені останнім процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в розмірі 3000 гривень.
Речових доказів в даному кримінальному провадженні не має.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 510 (п`ятьсот десять) гривень.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 не обирався.
Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 (триста) гривень.
В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 220 гривень відмовити.
На підставі ч. 1 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 понесені процесуальні витрати в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1