Дата документу Справа № 334/9479/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/451/16
Єдиний унікальний № 334/9479/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001326, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на два роки, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України, зобов`язано засудженого ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 28 серпня 2015 року, близько о 17 годині, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався по вул. Гребельній у м. Запоріжжі в напрямку вул. Б.Хмельницького зі швидкістю 60 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги - 40 км/ год. В салоні автомобіля у якості пасажира знаходився ОСОБА_11 .

В цей час попереду, в попутному з водієм автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_9 напрямку, рухався вантажний автомобіль «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 . Під час руху в районі ЛЄП 31/24, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_9 , у зв`язку із зниженням уваги та реакції, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 3.29. «Обмеження максимальної швидкості руху - 40 км/год.» не дотримуючись безпечної дистанції, і при об`єктивній можливості своєчасно виявити автомобіль «Renault Premium», який рухається попереду, маючи при цьому технічну можливість уникнути з ним зіткнення шляхом зниження швидкості руху, відповідних заходів направлених на дотримання швидкісного режиму, а також до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив.

В результаті порушення правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 2.9 а), 12.3, 12.9, 13.1, р.33 дорожній знак 3.29 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, ОСОБА_9 скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких в той же день помер у лікарні.

Так, згідно судової - медичної експертизи № 3622 від 09.10.2015, причиною смерті ОСОБА_11 з`явилася поєднана тупа травма голови і тулуба, яка ускладнилась шоком.

Поєднана тупа травма голови і тулуба у ОСОБА_11 викликала загрозливий для життя стан - шок, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та полягає в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Враховуючи масивність травми, механізм утворення окремих груп ушкоджень, висоту їх розташування - пошкодження у ОСОБА_11 могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при ударах об виступаючі і деформовані частини салону легкового автомобіля.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Вказує, що судом 1 інстанції при призначенні покарання з випробуванням та ще і не на максимальний термін недостатньо враховано суспільну небезпеку та обставини вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, а також наслідки, що настали, а саме смерть потерпілого.

На підставі викладеного, заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 просить вирок Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 30.11.2015 відносно ОСОБА_9 за ст.286 ч.2 КК України у частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки.

В запереченнях на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку, повно та об`єктивно вирішив справу, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, правильно застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а також суд дотримався норм кримінально-процесуального закону під час розгляду справи то постановлення вироку.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу і її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого, який, зокрема в останньому слові, вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не перевіряє і не досліджує висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватостіОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, фактичні обставини якого викладені у формулюванні обвинувачення, а також правильність кваліфікації його дій, оскільки вирок в цій частині не оскаржується.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним злочину, дані що характеризують особу винного і обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_9 щиро покаявся у скоєному, добровільно відшкодував завдані збитки, є інвалідом третьої групи, має на утриманні малолітнього сина 2009 року народження, позитивно характеризується за місцем проживання. В якості обставини, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі та доцільності його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги і призначення ОСОБА_9 більш тяжкого покарання, оскільки доводи апелянта ґрунтуються на тих обставинах, які враховані судом першої інстанції і є ознаками складу злочину, за який засуджений ОСОБА_9 . Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного і недопущення в майбутньому скоєння ним кримінальних правопорушень. Також суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспорту, оскільки для обвинуваченого це є єдиною професією, а також з урахуванням думки потерпілої, яка вважала, що таке покарання позбавить ОСОБА_9 можливості утримувати свою родину і здійснювати матеріальну допомогу їй самій.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4