справа № 488/416/16-к
провадження № 1-кп/488/124/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретарів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора:ОСОБА_4
обвинуваченого:ОСОБА_5
потерпілої:ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15.12.2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 вийшов на роботу на посаду продавця до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та протягом своєї роботи, в період з 15.12.2015 року по 19.12.2015 року, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_6 , не відображав по касі продаж частини товару, чим спричинив потерпілій шкоду у розмірі 5.849,64 гривень.

Окрім того, 19.12.2015 року, приблизно об 11:00 годині, обвинувачений, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_6 , заволодів належними останній грошовими коштами в сумі 1.900,00 гривень, після чого скрився з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись грошима на власний розсуд, спричинивши потерпілій шкоду у вказаному розмірі.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений визнав свою вину у тому, що неправомірно заволодів грошовими коштами потерпілої у розмірі 1.900,00 гривень, однак заперечив свою причетність до виниклої нестачі товару та надав суду наступні показання. З 15.12.2015 року по 19.12.2015 року обвинувачений без оформлення та укладення трудового договору працював в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підприємницьку діяльність в якому здійснює потерпіла фізична особа-підприємець ОСОБА_6 . В його обов`язки входило продавати клієнтам магазину пиво, закуски, слідкувати за порядком в магазині. Обвинувачений мав ключі від магазину, завжди сам відкривав його та закривав. 15.12.2015 року обвинувачений перевірив наявність товару в магазині разом із продавцем, що працювала там до нього, відомості про це заносилися у спеціальний зошит.

Кожного дня адміністратор мережі магазинів свідок ОСОБА_9 привозив новий товар, який напередодні замовляв обвинувачений. Товар приймався по накладним, після чого відомості про переданий товар заносилися адміністратором до комп`ютерної бази даних. Коли обвинувачений продавав щось, то також вносив інформацію про це в базу даних. Одночасно з цим обвинувачений передавав адміністратору виручку за попередній день, кожного дня було близько 2.000,00 гривень. 18.12.2015 року обвинувачений як завжди зачинив магазин, в магазині був порядок, ніякого безладу не було та пішов відпочивати. Ввечері цього дня, вже після роботи, в іншому місті, він вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим 19.12.2015 року, зранку, на роботу не вийшов, а лише зайшов, щоб взяти виручку за 18.12.2015 року в сумі 1.900,00 гривень, яку витратив на власні потреби.

Протягом роботи претензій з боку адміністрації чи власника магазину не було, про нестачу товару на 5.800,00 гривень дізнався лише коли повертав потерпілій 1.900,00 гривень, конфліктів із потерпілою та свідками до 19.12.2015 року в нього також не було. Вважає, що вказані особи його оговорюють, бо потерпіла бажає заробити на ньому, а свідки від неї залежні.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що дійсно, 15.12.2015 року прийняла обвинуваченого на роботу без оформлення. При прийнятті на роботу, обвинувачений разом із продавцем, який працював до нього, перерахували наявний товар та склали про це відповідні документи, в яких обвинувачений розписувався. 16.12.2015 року потерпіла особисто приїхала в магазин, подивилася, як йде робота, ніяких нарікань в неї не виникло, вона забрала виручку та поїхала. Виручку обвинувачений здавав кожного дня у розмірі приблизно 2.000,00 гривень, що було приблизно вдвічі менше, ніж зазвичай. Це не викликало у потерпілої підозри, адже він працював лише перші дні і вона вважала, що обвинувачений просто ще не розібрався у роботі. Кожного дня обвинувачений повідомляв потерпілій, який товар потрібно привезти до магазину наступного дня, але 18.12.2015 року цього не зробив, зв`язку з ним не було, його телефон не відповідав, а 19.12.2015 року не вийшов на роботу, також не відповідав на численні дзвінки потерпілої та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Зранку 19.12.2015 року магазин був зачинений, його відчинили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 шляхом пошкодження замка вхідних дверей магазину, потерпіла приїхала вже пізніше. Обстановка в магазині свідчила про те, що там відпочивала компанія були порожні пляшки від пива, порожні упаковки від закусок, що продаються у магазині.

19.12.2015 року, в ході переобліку, що проводився в присутності 3 свідків, виявили нестачу товару у розмірі приблизно 5.800,00 гривень, при цьому знову намагалися зв`язатися з обвинуваченим, але він не відповідав на дзвінки.

Свідок ОСОБА_10 чоловік потерпілої, показав суду, що допомагає дружині у ведені бізнесу, тому в курсі її справ. Обвинувачений почав працювати у магазині з 15.12.2015 року, особливих претензій до нього не виникало, одного разу він спізнився на роботу та виручка, яку він здавав, була меншою, ніж зазвичай, але свідок вважав, що причиною цього є невеликий досвід обвинуваченого.

19.12.2015 року, приблизно об 11:00 годині, з`ясувавши за допомогою комп`ютерної програми, що магазин не працює, свідок зателефонував обвинуваченому та запитав, в чому причина цього. Той відповів на дзвінок та повідомив, що відкриває ролет магазину, але через 40 хвилин свідок, ще раз перевіривши, впевнився, що магазин й досі не працює. Він знову зателефонував обвинуваченому, але той не відповів на дзвінок і з того часу з ним не було зв`язку. Відкрити магазин міг тільки обвинувачений, оскільки існує лише один ключ від магазину. Свідок зателефонував ОСОБА_9 , попросив його під`їхати подивитися, чи працює магазин, той повідомив, що ролет відкритий (піднятий), всередині магазину горить світло, але вхідні металопластикові двері зачинені, після чого свідок, забравши по дорозі ОСОБА_11 , яка погодилася вийти на роботу у магазин, хоча в неї був вихідний, поїхав до магазину. Знаходячись біля магазину та зрозумівши, що обвинувачений не прийде, вони разом із ОСОБА_9 , пошкодивши замок, відкрили вхідні двері та побачили, що в магазині безлад, відсутня виручка за попередній день, після чого свідок одразу звернувся до поліції, яка приїхала та провела огляд, в приміщенні були розкидані порожні пляшки, упаковки від їжі, що продається у магазині.

Пізніше потерпілою разом зі свідками був проведений переоблік, була виявлена нестача, яка, на думку свідка, була наслідком того, що обвинувачений не всі операції по продажу товару фіксував належним чином, присвоюючи собі отримані від продажу гроші.

Свідок ОСОБА_9 адміністратор мережі магазинів «Хмільний Роджер», суду повідомив, що обвинувачений працював у магазині з 15.12.2016 року по 19.12.2016 року. Кожного дня свідок приїжджав до магазину, привозив товар та, після перевірки обвинуваченим відповідності товару інформації, що вказана у накладній, вводив відповідну інформацію до комп`ютерної програми обліку, після чого забирав виручку за попередній день.

19.12.2015 року свідкові подзвонив ОСОБА_10 та попросив під`їхати та перевірити, чи працює магазин. Підійшовши до магазину, свідок побачив, що ролет відкритий (піднятий), всередині магазину горить світло, але вхідні металопластикові двері зачинені. Коли свідок повідомив цю інформацію ОСОБА_10 , той сказав, що приїде. Свідок подивився у сусідніх магазинах, чи не зайшов туди обвинувачений, але того не було, також він не відповідав на телефонні дзвінки. Магазин відкрити ніхто, окрім обвинуваченого не міг, адже існує лише один ключ від магазину і він був у обвинуваченого. У зв`язку з цим свідок разом з ОСОБА_10 за допомогою монтировки відкрили двері магазину, побачили, що в магазині безлад, розкидані порожні пляшки, упаковки від їжі, що продається у магазині. Виручки за 18.12.2015 року у сумі 1.900,00 гривень на місті не було. Після проведення переобліку з`ясувалося, що не вистачає товару на більше ніж 5.000,00 гривень. Протягом дня свідок неодноразово намагався подзвонити обвинуваченому, але той не відповідав на дзвінки.

З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що з квітня 2015 року вона працює продавцем в іншому магазині мережі «Хмільний Роджер». 19.12.2015 року в неї був вихідний, подзвонив ОСОБА_10 та попросив терміново вийти на роботу до магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Коли свідок приїхала, то зустріла біля магазину ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ролет у магазині був відчинений, всередині горіло світло, але двері були зачинені. В її присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 шляхом пошкодження замка відкрили вхідні двері, побачили, що в магазині нікого немає. В магазині валялися порожні пакунки від їжі та пляшки від пива, що продається в магазині, у свідка склалося враження, що там хтось відпочивав. Переоблік проводили в присутності свідка, при цьому виявили велику нестачу, близько 5.800,00 гривень, при цьому зв`язку із обвинуваченим не було.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.12.2015 року (а.п. 21) вбачається, що ОСОБА_10 повідомив про викрадення з магазину за адресою: АДРЕСА_2 , належних потерпілій грошових коштів. Місце вчинення кримінального провадження в цей же день було оглянуте, в ході огляду нічого не вилучалося (а.п. 22-25).

З інформації, що міститься у акті приймання-передачі від 15.12.2015 року (а.п. 26), вбачається, що обвинувачений, в присутності потерпілої та свідка ОСОБА_9 , прийняв від попереднього продавця товар у вказаних кількостях по кожному артикулу. Справжність свого підпису на даному акті обвинувачений підтвердив в судовому засіданні. Вартість прийнятого обвинуваченим товару, як вбачається з інформації, що міститься у розрахунках (а.п. 60-64), становить 150.563,16 гривень. З урахуванням інформації стосовно щоденних поставок, продажу товарів та здачі виручки, що міститься у досліджених судом облікових документах (а.п. 30-39, 65, 66) та відомостей про проведення 19.12.2015 року потерпілою та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в присутності свідка ОСОБА_11 переобліку товарів (а.п. 27-29), виявлено нестачу на суму 5.849,64 гривень, про що складений відповідний акт.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд звертає увагу на те, що показання потерпілої та допитаних судом свідків не містять суперечностей, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, а тому суд вважає показання вказаних осіб достовірними.

У той же час, показання обвинуваченого щодо непричетності його до виникнення нестачі товару спростовані вказаними вище доказами, а тому суд не може вважати їх достовірними та відвертими. Так, в ході судового засідання доведено, що наявність товару перевірялася обвинуваченим при прийнятті магазину (15.12.2015 року) та при його щоденній доставці кожного дня протягом періоду його роботи до 18.12.2015 року включно, доступ до товару був лише у обвинуваченого. В той же час, в ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у потерплої та свідків мотивів оговорювати обвинуваченого. Тому, на переконання суду, позиція обвинуваченого щодо невизнання ним вини, є обраним останнім способом захисту від обвинувачення та спрямована на уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинуваченого за епізодом від 15.12.2015 року - 19.12.2015 року, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), суд кваліфікує за частиною 1 статті 190 КК України, а за епізодом від 19.12.2015 року заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 51), не одружений, раніше не судимий (а.п. 52), на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 53) та лікаря-психіатра (а.п. 54) не перебуває, за місцем проживання дільничним інспектором поліції характеризується в цілому позитивно (а.п. 55).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень (злочинів), які відносяться до категорії злочинів невеликої (частина 1 статті 190 КК України) та середньої (частина 2 статті 190 КК України) тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, корисливими, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт та обмеження волі на строк, що буде достатній для його виправлення та недопущення в подальшому вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами. В порядку, передбаченому частиною 1 статті 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Окрім того, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням в порядку, передбаченому статтею 75 КК України.

ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути на її користь з обвинуваченого 5.849,64 гривень (п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять гривень 64 копійки) (а.п. 8). Обвинувачений вказаний позов не визнав.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, враховуючи доведеність спричинення потерпілій ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням шкоди на суму 5.849,64 гривень, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною 1 статті 190 КК України громадські роботи строком на 120 (сто двадцять) годин;

-за частиною 2 статті 190 КК України обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити йому остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Позов ОСОБА_6 задовольнити, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5.849,64 гривень (п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять гривень 64 копійки).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1