29.09.15
Іменем України Провадження № 1-кс/200/8229/15
29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
17 вересня 2015 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. У клопотанні захисник вказує, як на підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який наступні.
1. ОСОБА_4 є приватним підприємцем, має на утриманні двох малолітніх дітей, опікується за матір`ю ОСОБА_6 , до затримання займався сільським господарством.
2. 07.08.15 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт після закінчення 2-х місячного строку тримання під вартою. 17.08.15 р. апеляційний суд цю ухвалу скасував та продовжив строк тримання під вартою, визначив заставу у розмірі 9 800 000 грн. Вказано підстави своєї незгоди з таким рішенням.
3. Зменшилися ризики: за час знаходження під вартою за допомогою захисника підозрюваний уклав договір оренди квартири тому має можливість окремо проживати від інших осіб, яким оголошена підозра по цьому кримінальному правопорушенню.
4. Вказані доводи про те, що підозрюваний не може ухилятися від досудового слідства та суду, а саме: підозрюваний не має звичайного та закордонного паспорту; в період часу з 07 по 17 серпня 2015 р., будучи звільненим з-під варти, добровільно з`являвся до слідчого та апеляційного суду.
5. Органи досудового слідства не можуть надати доказів що ОСОБА_4 переховувався.
6. ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки: має малолітнього сина від першого одруження, над яким опікується;
7. ОСОБА_4 пояснював, що він в період часу з жовтня 2013 р. по листопад 2014 р. був відсутній у м. Дніпропетровську та нікого про це не повідомляв з приводу загроз, які лунали на його адресу від третіх осіб, що викликало раптову необхідність зникнути.
8. Слідчим були заарештовані всі банківські рахунки та майно, тому ОСОБА_4 позбавлений економічної можливості переховуватись від органі слідства та суду.
9. Органами досудового слідства вже допитані всі свідки, які мають відношення до обставин справи.
10.Органи досудового слідства мають довести наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У захисту складається думка, що «абстрактні уявлення» сторони обвинувачення про наявність ризиків суд помилково вважає за «доведений факт», що є негативною судовою практикою.
11.Апеляційний суд у своєму рішенні від 17.08.15 р. ухилився від відзначення ризиків, вказавши тільки про те, що вони існують, проте які саме, не вказав, тому підозрюваному із ухвали суду незрозуміло чим і як він може зашкодити кримінальному провадженню
У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав доводи та обґрунтування клопотання, наполягає на його задоволенні.
Прокурор ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки захист не довів підстави такої вимоги.
Підозрюваний ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав. Вказує на слідуюче.
1.До теперішнього часу суд при вирішенні питання про запобіжний захід не надавав оцінці жодному доводу та доказу, на які посилалися або надавали підозрюваний та захисник.
2.Суд повинен зазначити якими саме доказами підтверджується підозра.
3.«Обґрунтованість підозри» розкриває рішення ЄСПЛ від 29.01.15 р. по справі «Малик проти України», відповідно до п. 24 якого Суд повторює, що до п. «с» п. 1 ст. 5 «Конвенції» особу може бути затримано у конкретному кримінальному провадженні лише з метою запровадження її до компетентного судового органу за обгрунтованою підозрою вчиненого злочину. «Обгрунтована підозра» у вчиненні злочину означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення.
4.Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02.10.14 р. «Воляник проти України», п. 17 та 18 зазначено, що посилання на те, що особа відмовляється свідчити, це право, пов`язане з призумпцею невинуватості, та не може бути підставою тримання заявника під вартою. П. 19-20: повинні бути докази про можливість підозрюваного втручатися в розслідування. У справах, в яких є кілька обвинувачених, ризик того, що затриманий, будучи звільненим, може чинити тиск на свідків та співучасників або в інший спосіб перешкоджати провадженню, часто є особливо великим. Проте той факт, що особу обвинувачують у злочинній змові, не є сам по собі достатнім для виправдання тривалих періодів тримання під вартою - особисті обставини та поведінка особи завжди повинні братися до уваги. Твердження, що заявник міг впливати на свідків та інших осіб, не було підкріплено жодними доказами або принаймні посиланнями на імена таких осіб та у спосіб, у який заявник міг впливати на них. П. 21: аналогічним чином суд не переконаний, що існувала необхідність того, що заявник буде переховуватись від слідства та суду, або знову вчинить злочин, оскільки в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували такі твердження. П. 22: щодо посилання на тяжкість пред`явлених обвинувачень ця причина сама по собі не може виправдовувати тримання під вартою. Вказує про те, що він, підозрюваний, сам зявився за отриманням підозри; сам зявився на розгляд першого клопотання про тримання під вартою; сам зявився до апеляційного суду при обранні арешту вдруге; не порушував 10-денний домашній арешт. Просить виконати вимоги п.п. 2, 3, 4 ст. 196 КПК України, а також ті, що зазначені у рішенні ЄСПЛ від 02.10.14 р., дослідити докази ризиків, які викладені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та не посилатися на тяжкість злочину.
Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_5 , приходжу до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 11.06.15 р. при розгляді питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено існування таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суму; 2) незаконно впливати на підозрюваного чи свідків. При цьому суд прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні при розгляді цього клопотання з дотриманням вимог, передбачених ч. 1 п.п. 2,3,4 ст. 196 КПК України та відповідних рішень ЄСПЛ, встановлено, що вказані ризики не зменшилися або зменшилися неістотно, що не може бути підставою для задоволення заявленого клопотання.
Вирішуючи клопотання, суд виходить з того, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваний буде мати реальну можливість як переховуватися від органів досудового розслідування, так і незаконно впливати на інших підозрюваних оскільки такий запобіжний захід не передбачає постійний нагляд за підозрюваним будь-яким способом (враховуючи, що засоби електронного контролю відсутні), а з урахуванням обставин справи для всіх підозрюваних вкрай важливо давати однакові свідчення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196 ч. 1 п.п. 2,3,4; 201, 309, 369-372 КПК України, -
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1