Cправа № 750/8005/16-к
Провадження № 1-кс/750/2396/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2016 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою від 31.05.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010569 від 24.12.2015 р., -
в с т а н о в и в:
25.08.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.05.2016 р. про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи тим, що винесена постанова є необґрунтованою та незаконною.
У судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилась, у поданій скарзі просила розглянути скаргу без її участі та задовольнити, з наведених у ній підстав.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, проти задоволення скарги заперечує.
За змістом ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Дослідивши в судовому засіданні надані матеріали кримінального провадження №0010569, доходжу висновку, що за результатами розгляду скарги, таку належить задовольнити.
В провадженні слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010569 від 24.12.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24.12.2015 р. о 07.40 год. по пр. Миру біля будинку №194 у м. Чернігові за участю автомобіля «Опель» під керуванням ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована.

27.01.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до слідчого з клопотанням про визнання її потерпілою, в зв`язку з тим, що їй була завдана значна матеріальна та моральна шкода.

З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Але, як слідує з наданих матеріалів кримінального провадження, у передбачений законом строк така заява розглянута не була, що також було встановлено слідчими суддями при розгляді 23.03.2016 р. та 26.05.2016 р. скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого від 29.01.2016 р. та 26.05.2016 р. відповідно про закриття цього ж кримінального провадження.

Незважаючи на вимоги закону та встановлені строки щодо розгляду поданих клопотань, лише 31.05.2016 р. старший слідчий ЧВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 виніс постанову, якою відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, з огляду на те, що вона отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Про вказане рішення вона була повідомлена лише 23.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Крім того, як зазначає частина 2 вищеназваної статті, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 3 означеної статті передбачає, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом ч.5 ст. 55 КПК України підставою для відмови у визнанні особи потерпілою є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що тягне за собою винесення слідчим або прокурором вмотивованою постанови про відмову у визнанні потерпілим.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010569 від 24.12.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме за фактом отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в результаті ДТП.

Але, незважаючи на те, що самим органом досудового розслідування відомості до ЄРДР були внесені саме по факту отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, слідчий відмовив у задоволенні клопотання про визнання потерпілою, не звернувши уваги на вказане та на заяву про завдання їй матеріальної і моральної шкоди, не з`ясував обставини, за яких вказана особа звернулась до слідчого, оскільки в матеріалах міститься лише один протокол допиту ОСОБА_3 як свідка від 21.01.2016 р., що призвело до передчасного висновку про відсутність підстав для визнання особи потерпілою.

Є також незрозумілою позиція слідчого, який, ігноруючи подану 27.01.2016 р. ОСОБА_3 заяву про визнання потерпілою, 30.03.2016 р. надсилає їй відповідь про задоволення у повному обсязі її клопотання від 28.03.2016 р. про призначення судової автотехнічної експертизи з зазначених у її ж клопотанні питань. І слід зазначити, що таке клопотання було подано ОСОБА_3 саме як потерпілою у кримінальному провадженні (а.п. 75, 77).

Тобто, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не перевірялись у повному обсязі обставини, на які посилався заявник у своїх заявах, поданих під час проведення досудового розслідування даного злочину.

Відповідно до цього, особа, яка подала скаргу, має всі правові ознаки, котрими законодавець регламентує інституцію потерпілого у кримінальному процесі, в зв`язку з чим не може бути жодних перешкод у реалізації нею своїх прав.

Враховуючи, що слідчим були порушені вимоги ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55, ст. 220 КПК України, скаргу належить визнати обґрунтованою і задовольнити.

При цьому суд наголошує, що згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а як слідує з встановленого в судовому розгляді, досудовим розслідуванням слідчим ці приписи закону виконані не були, в частині точного дотримання процедури вирішення клопотання учасника процесу, що і потягло за собою обґрунтоване звернення до суду зі скаргою.
Отже, порушене право підлягає захисту шляхом, визначеним ст. 307 КПК України.
Крім того, в поданій скарзі заявником також міститься вимога про винесення окремої ухвали щодо протиправних дій слідчого. Згідно ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Проте, зазначені вимоги не належать до повноважень слідчого судді, що визначені ст. ст. 303, 307 КПК України, зв`язку з чим така вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою від 31.05.2016 р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010569 від 24.12.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1