Справа № 303/6861/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката - ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016 року яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, без освіти, приватний підприємець, одружений, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 у покриття моральної шкоди кошти в розмірі 6000 гривень. У задоволенні вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди відмовлено.

Речових доказів по справі немає.

Судові витрати відсутні.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 17.08.2015 року, о 11:00 годині в с. Червеньово, вул. Лісна, Мукачівського району, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки з потерпілим ОСОБА_8 , діючи умисно , наніс останньому рукою зжатою в кулак близько трьох ударів в область голови та тулуба, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі представник потерпілого порушує питання про скасування вироку Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити йому покарання у вигляді арешту тривалістю 6 місяців та повністю задовольнити заявлений цивільний позов. Вказує на те, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не вибачився перед потерпілим, не відшкодував завдану шкоду, вчинив злочин щодо особи похилого віку.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого на підтримання поданої апеляційної скарги , думку прокурора , який вважає вирок законним та обґрунтованим, пояснення обвинуваченого та захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів поданої апеляційної скарги та провівши часткове судове слідство, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюється, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Діяння ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я кваліфіковано правильно.

Згідно п.4 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження .

Разом з тим, як правильно зазначено в апеляційній скарзі представника потерпілого, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом не у повній мірі враховано: тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , способу вчинення та наслідки злочинних дій, обтяжуючі покарання обставини.

Так, особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Суд , визначаючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання своїх висновків у вироку не навів та не мотивував на підставі яких даних він прийшов до висновку , що покарання у виді громадських робіт, призначених у мінімальному розмірі буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції не наведено у вироку і мотивів визнання пом`якшуючою ОСОБА_6 покарання обставиною - щире каяття . Так, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію , що склалася. Однак, з показань обвинуваченого вбачається , що останній оспорив фактичні обставини, в тому числі щодо перебігу подій , не вчиняв жодних спроб щодо відшкодування завданої злочином шкоди .

Визнання ОСОБА_6 своєї вини носить формальний характер без щирого жалю з приводу скоєного та осуду своєї поведінки .

На підставі викладеного , колегія суддів прийшла до висновку , що призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт , свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково .

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчиненого діяння; особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений ; попередню соціальну поведінку; наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та відсутність обставин , що його пом`якшують.

За наявності наведених обставин, апеляційний суд прийшов до переконання про необхідність призначенння ОСОБА_6 покарання в межах санкції , що передбачена ч.2 ст. 125 КК України та передбачає його ізоляцію від суспільства, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення.

Одночасно, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника потерпілого , щодо неправильного розв`язання судом першої інстанції цивільного позову в частині відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розв`язуючи цивільний позов потерпілого в частині відшкодування завданої моральної шкоди , суд вимог законодавства дотримався ,своє рішення вмотивував.

Судом першої інстанції враховано душевні та моральні страждання потерпілого перенесені внаслідок діянь обвинуваченого , порушення нормальних життєвих зв`язків та вимушених змін у житті потерпілого, дотримано принципи розумності та справедливості.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо безпідставного зменшення судом першої інстанції сум , що підлягають стягненню у покриття моральної шкоди потерпілому.

При цьому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги представника потерпілого про неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову в частині відшкодування завданої майнової шкоди та така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , після отриманих тілесних ушкоджень звернувся за медичною допомогою та проходив лікування у Мукачівській центральній районній лікарні з 18.08.2015 року по 21.08.2015 року, що підтверджується довідкою ( а.п. 40).

У вказаний період придбав ліки в аптеках міста на суму 667 гривень , що підтверджується чеками ( а.п. 41-46).

Апеляційний суд вважає, що хоча у матеріалах провадження відсутнє призначення лікаря на придбання ліків, однак , час та перелік придбаних медикаментів ( заспокійливі та знеболювальні) свідчать про їх зв`язок із отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями.

Таким чином, апеляційні вимоги потерпілого щодо відшкодування завданої майнової шкоди підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та розв`язання цивільного позову щодо відшкодування завданої майнової шкоди - скасувати .

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді арешту на строк 3 ( три) місяці.

Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити повністю. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_2 у покриття завданої майнової шкоди кошти в розмірі 667 гривень.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: