№ 336/5503/16-к
провадження № 1кп/336/386/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, мобілізованого військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України, -
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст.3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01 лютого 2016 року без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово ухиляючись від військової служби до 13.09.2016 року, тривалість понад місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що дійсно проходив військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . Після наданої відпустки, 01.02.2016 р. повинен був повернутися в розташування частини, але у зв`язку з захворюванням, яке тривало біля двох неділь, своєчасно до військової частини не повернувся. За наданням медичної допомоги до медичної установи не звертався. Після видужання, вирішив залишись вдома, працевлаштувався на будівництво та ухилився від проходження військової служби. Інші об`єктивні причини, які б перешкоджали йому повернутися до військової частини, відсутні. 13.09.2016 р. обвинувачений самостійно повернувся до ВЧ польова пошта НОМЕР_1 . У вчиненому розкаявся.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин. Обвинувачений має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні малолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку в МОНД, за місцем проходження служби характеризується негативно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства з призначенням покарання в межах санкції статті КК України та можливості звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 обраний у вигляді домашнього арешту строком до 13.11.2016 р.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію, не виїжджати без їх дозволу за територію України.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 до демобілізації здійснювати командиром відповідної військової частини, а після демобілізації - кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1