Справа № 182/3759/16-к
Провадження № 1-кп/0182/471/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0002380 стосовно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого оператором КП Лиман, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 наприкінці квітня 2016 року у денний час, знаходився на своєму робочому місці на території насосної станції КП «Лиман» по вул. Набережній, 1, в смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вільно пересуваючись по території КП «Лиман», зайшов до підсобного приміщення на території КП «Лиман», звідки шляхом вільного доступу, демонтувавши зі станка з циркулярною пилкою, який належить ОСОБА_5 , та поклавши на тачку, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав 1 металеву стільницю робочого столу розмірами 180 х 35 х 1 см, вагою 50 кг., загальною вартістю 350 грн. Спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про примирення від 07.07.2016 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 . Згідно угоди обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину. Потерпілий ОСОБА_5 усвідомлює, що підписання угоди позбавляє його права змінити вимоги щодо спричинених збитків кримінальним злочином та вимагати в подальшому повторного притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідний злочин.
Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у вигляді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до злочину середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про примирення, укладена 07.07.2016 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам КПК і КК України.

Кримінальний злочин, вчинений ОСОБА_3 має правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 07 липня 2016 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002380.

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік.
На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов не заявлено.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :