АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/3529/15-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1409/16 Доповідач апеляц. інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.121ч.1 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 610/3529/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.121ч.1 КК України
за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сенькове Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
-28.07.1994 р. за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі
-15.06.1998р. за ст.94, ч.2 ст.140 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільнений від цього покарання за постановою Новобугського р/с Миколаївської області від 22.12.2008 р.,
визнано винним і засуджено за ч.1 ст. 121 КК до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 3-річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності з п.2.3 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в 30000гривень та судові витрати в сумі 184,14 грн. за залучення експертів на користь держави. Вирішено долю речових доказів.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ставить питання про скасування вироку та призначення більш суворого покарання, а саме у виді 6 років позбавлення волі, посилаючись на надмірну м`якість призначеного покарання та незаконність застосування вимог ст.75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 03.09.2015р. близько 02:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в парку поблизу селищного клубу по АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне і винне заподіяння шкоди здоров`ю іншій особі, діючи умисно, протиправно, знаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, тримаючи в правій руці кухонний ніж завдав ОСОБА_10 одного удару ножем в область живота, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням великого сальнику кишківника крововиливом в черевну порожнину, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій ґрунтуються на матеріалах справи і ніким в апеляційному порядку не оспорені.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що хоча суд першої інстанції, призначаючи покарання, і зазначив, що враховує тяжкість вчиненого злочину та дані про особу засудженого, але фактично, недостатньо врахував тієї обставини, що обвинувачений має дві не погашені й не зняті судимості за умисні тяжкі злочини, у т.ч. за вбивство людини, знову скоїв умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд першої інстанції не врахував рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.
Так, відповідно до вимог ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, котра має судимість за умисний злочин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений має дві погашені і дві не погашені й не зняті судимості за умисні злочини /у вироку помилково враховано погашену судимість від 27.05.1985 року/, і знову вчинив умисний злочин. Вирішення питання про визнання окремої обставини такою, що обтяжує покарання, входить до повноважень суду, який мав керуватися положеннями ст. 67 КК України. Суд першої інстанції ніяким чином не мотивував у вироку неврахування рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання.
З урахуванням зазначеного колегія суддів враховує рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Посилання суду, з урахуванням обставин події та даних про особу обвинуваченого, на можливість його виправлення без відбування покарання є непереконливими.
Таким чином, доводи заступника прокурора області в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, і щодо незаконності звільнення обвинуваченого від покарання згідно ст.ст. 75 та 76 КК України, заслуговують на увагу.
На думку колегії суддів, виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, в апеляційній скарзі відсутні мотиви, чому апелянт вважає, що обвинуваченому має бути призначено 6-ть років позбавлення волі, а не 5-ть, як було призначено судом першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що призначена судом першої інстанції міра покарання, але без застосування вимог ст.ст.75 и 76 КК України, є справедливою, достатньою і необхідною для покарання обвинуваченого, його виправлення й запобігання скоєння нових злочинів.
Строк відбування покарання слід обраховувати з моменту фактичного взяття засудженого під варту, яке буде здійснено на виконання цього вироку.
Керуючись ст.ст. 407,409,420 КПК України, колегія суддів,-

ПРИСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задовольнити частково
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 /П`ЯТИ/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обраховувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.
В решті вирок суду від 11 грудня 2015 року залишити без змін.
Копію вироку апеляційного суду негайно вручити засудженому і прокурору.
Вирок апеляційного суду, відповідно до ч.4 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Подача касаційної скарги не зупиняє виконання вироку.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13