№ 1-кс/756/1391/16

У Х В А Л А
Іменем України

18 серпня 2016 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, з посиланням на те, згідно акту документальної позапланової невиїзної перевірки №132/26-54-13-06-17- від 30.05.2016 проведеної ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ), в період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в порушення вимог п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.167.1 ст.167, п.16.1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового Кодексу України, ухилилась від сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5 467 655,88 грн. та військового збору на суму 410 119,87 грн., що спричинило ненадходження до Державного бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» підставою накладення арешту на кошти юридичних осіб, що знаходяться в банку, є рішенням суду про накладення арешту, ухвалене в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення на підставі ухвали слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, у випадку, забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статі 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому предметом будь-якого злочину, передбаченого статтею 212 КК України, виступають виключно грошові кошти, що підлягають сплаті до бюджету у вигляді відповідних податків про що свідчить наступне.

Предметом будь якого злочину є речі матеріального світу, з певними властивостями яких закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діяннях особи конкретного складу злочину. Самі по собі податки не можуть бути предметом злочину, оскільки відповідно до статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, тобто це грошове зобов`язання особи перед державою, сплата якого, відповідно до статті 35 Податкового кодексу України, здійснюється виключно в грошовій готівковій чи безготівковій формі у національній валюті України. Отже саме гроші є тими речами матеріального світу на які направлений злочин, передбачений статтею 212 КК України, відповідно саме гроші є речовим доказом та предметом відповідного злочину, а не податки, які відносяться до об`єкту суспільних відносин, яким завдається шкода таким злочином.

Відповідно до статті 170 КПК України в даному кримінальному провадженні метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості приховування чи відчуження цього майна, шляхом зняття їх з рахунків у вигляді готівки чи здійснення переказів цих коштів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), в період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в порушення вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167, п. 16 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового Кодексу України, ухилилась від сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5 467 655,88 грн. та військового збору на суму 410 119,87 грн., що підтверджується проведеною перевіркою.

Таким чином, речовим доказом, розслідуваних у відповідному кримінальному провадженні злочинів, вчинених ОСОБА_5 , є грошові кошти цієї фізичної особи-підприємця, які підлягають сплаті до бюджету у вигляді відповідних податків.

Крім того, враховуючи несплату впродовж 2015 року вищевказаної суми податків, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , закумулювало кошти на власних рахунках, у зв`язку з чим вказані грошові кошти, відповідно до п.6 ч.9 ст. 100 КПК України, мають ознаки майна отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки мало місце невідображення власного капіталу, що є доходом в розумінні вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, та відповідно до вказаної статті підлягають конфіскації;

Більш того, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , використовуючи у подальшій господарській діяльності відповідні грошові кошти, які мають всі ознаки предмету злочину та доходу від вчиненого злочину, впродовж 2015 року отримала відповідний дохід у вигляді грошових коштів, які, в свою чергу, відповідно до п.6 ч.9 ст. 100 КПК України, підпадають під ознаки доходів, отриманого за рахунок майна (грошових коштів), отриманого внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, у тому числі на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, а також на видаткові операції.

Враховуючи, що предметом та речовим доказом розслідуваного злочину, передбаченого статтею 212 КК України, та доходом від його вчинення є виключно грошові кошти, майном, що має бути арештоване є грошові кошти.

Відповідно до постанови Національного банку України №22 від 21.01.2004 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» грошовими коштами є грошова одиниця України, яка виконує функцію засобу платежу та обліковується на рахунках у банках.

Відповідно до вимог статті 62 Господарського кодексу України підприємства для набуття ознак юридичної особи повинно мати рахунок в банківській установі.

Відповідно до п.6.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України.

Згідно з п.1.13 постанови правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» банк зобов`язаний у встановленому законодавством України порядку надіслати повідомлення до відповідного контролюючого органу про відкриття або закриття поточного/вкладного (депозитного) рахунку такого клієнта, зокрема як юридична особа резидент.

Згідно з витягом з бази даних ДФС України фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) має відкриті у АБ "УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1, рахунок № НОМЕР_2 (валюта: українська гривня) та рахунок № НОМЕР_3 (валюта: українська гривня).

З урахуванням висновку акту позапланової документальної перевірки та зібраних матеріалах досудового розслідування, встановленні достатні підстави вважати, що розміром шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, вчиненими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ), внаслідок умисного ухилення від сплати податків, є грошові кошти в особливо великих розмірах, а тому, слідчий просить накласти арешт грошові кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ).

У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання й просив для об`єктивного з`ясування дійсних фактичних обставин справи його задовольнити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може передбачати заборону для особи. На майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 11 серпня 2016 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (кримінальне провадження №0000069).

Таким чином, з метою недопущення використання грошових коштів, які мають всі ознаки предмету злочину та доходу від вчиненого злочину, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку стосовно необхідності задоволення клопотання слідчого про накладення арешту грошові кошти.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ), що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_2 (валюта: українська гривня) та № НОМЕР_4 (валюта: українська гривня) відкритих а АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО320478) за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1, та накласти арешт на видаткові операції по цих рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 .

Слідчому СВ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 забезпечити збереженість майна на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1