Провадження № 1-кп/643/189/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене 14.04.2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001724, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, одружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 25.11.2014 року згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що на території ринку «Привоз» у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , працює фізична особапідприємець ОСОБА_6 , який займається купівлеюпродажем мобільних пристроїв, діючи за заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на розбійний напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я останнього, 14.04.2015 року приблизно о 15-00 год. зателефонував ОСОБА_6 і, переконавшись, що останній знаходиться на своєму робочому місці у вказаному вище магазині, взяв з собою металеву гантелю і приблизно о 16-00 год. шляхом вільного доступу проникнув до приміщення магазину під приводом очікування товариша та ремонту мобільного телефону, де став очікувати зручного моменту для реалізації свого злочинного умислу. Приблизно о 18-00 год. ОСОБА_8 , переконавшись у відсутності в магазині сторонніх осіб, під приводом необхідності перевірки телефону відволік увагу ОСОБА_6 , який відвернувся у зв`язку із вказаною просьбою ОСОБА_8 , та, скориставшись вищезазначеними обставинами, наніс ОСОБА_6 декілька ударів металевою гантелею в область голови, від яких останній впав на підлогу, тим самими застосувавши до ОСОБА_6 насильство, небезпечне для життя чи здоров`я останнього. Після того, як внаслідок спричинених йому ударів ОСОБА_6 впав на підлогу, ОСОБА_8 заштовхав його під стіл, остаточно таким чином подавивши його волю до надання можливого опору, після чого закрив зсередини вхідні двері до магазину і став вимагати у ОСОБА_6 ключі від сейфу, де зберігались гроші. Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_6 віддав ОСОБА_8 ключ від вказаного сейфу. Отримавши ключ, ОСОБА_8 відчинив сейф та забрав з нього грошові кошти в сумі 20000,00 грн., які належали ОСОБА_6 та зберігались у сейфу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 заволодів сукняною барсеткою, що належала ОСОБА_6 , в якій зберігались паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Nokia-8800» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», номер НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Nokia-1208» із сім- карткою оператора мобільного зв`язку «МТС-Україна», номер НОМЕР_3 , імеі: НОМЕР_4 , цифровий флеш-накопичувач об`ємом 16 Гб, ключі від двох належних ОСОБА_6 квартир та кулькова автоматична ручка ТМ «Parker». Крім того, ОСОБА_8 примусив ОСОБА_6 віддати йому належний потерпілому мобільний телефон марки «Apple iPhone5» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», номер НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , який знаходився у кишені джинсів потерпілого ОСОБА_6 . Заволодівши в такий спосіб вищевказаним майном ОСОБА_6 , ОСОБА_8 взяв ключ від вхідних дверей магазину, вийшов на вулицю, зачинив ззовні вхідні двері до магазину, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись грошима, речами та документами, що належали потерпілому ОСОБА_6 , на власний розсуд. Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено матеріальну шкоду в загальному розмірі 27789,00 грн., з яких 20000,00 грн. - готівкові кошти та 7789,00 грн. - вартість іншого майна, встановлена висновком експерта № 3365 від 20.08.2015 року.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що свою вину визнає частково, а саме в тому, що спричинив удари потерпілому та забрав у останнього належні ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. При цьому зазначив, що прийшов до потерпілого з метою забрати належні йому грошові кошти, злочинного умислу не мав, гантеля в нього була відсутня і удари потерпілому він наносив рукою. Так, ОСОБА_8 надав пояснення, згідно яких з потерпілим ОСОБА_6 він знайомий приблизно 7-10 років. Сварок між ними не було. Він інколи запозичував у ОСОБА_6 грошові кошти у борг. На початку лютого 2015 року вони з потерпілим домовились про спільний бізнес. Згідно досягнутих домовленостей, він надає потерпілому, який є власником магазину з продажу мобільних телефонів, грошові кошти для закупівлі телефонів, а потерпілий виплачує йому проценти з прибутку. На виконання вказаних домовленостей він на початку лютого 2015 року передав потерпілому грошові кошти в сумі 54000,00 грн., з яких 50000,00 грн. - грошові кошти його дружини, отримані від продажу будинку, 4000,00 грн. - його власні грошові кошти, які він заробив, працюючи все життя. Після цього на протязі одного-двох місяців будь-яких грошових коштів він від потерпілого не отримував. Так як заробітку не було та в нього важко хворіла мати, яка потребувала коштів на лікування, він попросив потерпілого повернути йому кошти. Потерпілий неодноразово обіцяв це зробити, проте кошти йому не повертав. В подальшому, після чергового нагадування про борг, ОСОБА_6 сказав йому, що поверне йому кошти 14.04.2015 року. В зв`язку з цим 14.04.2015 року приблизно о 15-00 год. він прийшов в магазин потерпілого, з яким спілкувався до 18-00 год. При цьому ОСОБА_8 чекав на дзвінок свого знайомого, який повинен був прийти в магазин потерпілого для продажу телефону. Приблизно о 18-00 год. ОСОБА_8 зателефонував вказаній особі, якого чекав для продажу телефону, та з`ясував, що вказана особа не прийде. Після цього він зайшов до магазину потерпілого та поцікавився, де його грошові кошти. ОСОБА_6 йому повідомив, що поки коштів немає. Після цього між ними виникла сварка, в ході якої він не утримався та наніс декілька ударів ОСОБА_6 рукою, приблизно 3-4 удари. Він не пам`ятає, куди наносив удари, не виключає, що в область голови потерпілого. Від вказаних ударів потерпілий на підлогу не падав, просто присів. В нього на руках при цьому були одягнуті в`язані рукавички. Гантелі в нього не було і удари гантелею потерпілому він не наносив. В момент бійки він не бачив крові у потерпілого, потерпілий тільки просив, щоб він його не бив, на допомогу не кликав. Так, ОСОБА_6 просив не бити його та, коли присів, сам сказав йому взяти кошти в сумі приблизно 20000,00 грн., які зберігались у нього в сейфі, після чого протягнув ОСОБА_8 ключ від сейфу. ОСОБА_8 підійшов до сейфа, який був відкритий, взяв кошти та побачив на сейфі напівпорожню сумку, в яку поклав грошові кошти. В сейфі було приблизно 13700,00 грн. або 14700,00 грн., а не та сума, яка зазначена потерпілим. Після цього він нагадав потерпілому про залишок боргу, вийшов з магазину та пішов, при цьому двері до магазину на ключ не зачиняв. Коли він сів в маршрутку, то побачив, що в сумці-барсетці потерпілого, яку він випадково взяв, знаходяться три телефони, паспорт та права на ім`я ОСОБА_6 . Вказані речі та документи він планував віддати потерпілому у вересні, коли повернеться з м. Одеса до м. Харкова. Куди в подальшому ділась барсетка, він не пам`ятає. Також ОСОБА_8 пояснив, що прийшов до потерпілого з метою забрати свої кошти, та планував після цього поїхати до м. Одеса. Удари потерпілому він наносив у зв`язку з тим, що з`ясовував відносини з останнім, при цьому мети забрати кошти у потерпілого в нього не було. Грошові кошти, які він забрав у потерпілого, він вважає частковим поверненням боргу. На запитання представника потерпілого відносно того, чи передав він вказані грошові кошти на лікування хворої матері, ОСОБА_8 пояснив, що на лікування матері він вказані грошові кошти міг передати в будь-який момент, перерахувавши кошти на її банківську картку, оскільки в нього не було часу їхати додому. Також ОСОБА_8 пояснив, що фотокартка ОСОБА_6 , яка була у нього при затриманні, це фотокартка з паспорту останнього, яку випадково з паспорту ОСОБА_6 вирвала його дитина.

В зв`язку з наведеними обставинами сторона захисту вважала за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 355 КК України, якою передбачено відповідальність за примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме.

- Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що працює в належному йому магазині з продажу мобільних телефонів, що розташований за вказаною вище адресою. Обвинуваченого він до вказаних вище подій знав приблизно 7 років останній періодично придбавав у нього мобільні телефони, а також продавав телефони йому. Обвинувачений приходив до нього в магазин декілька разів на рік. Інколи обвинувачений, коли в нього не вистачало декількох сотень гривень на придбання телефону, просив його надати можливість віддати вказану суму пізніше, проте інколи потім кошти не віддавав. 13.04.2015 року обвинувачений прийшов до нього в магазин, сказав, що йому товариш повинен привезти мобільні телефони два айфони та самсунг на загальну суму 15000,00 грн., і запропонував потерпілому придбати вказані телефони. Потерпілий погодився на вказану пропозицію. ОСОБА_8 знаходився в магазині приблизно з 15-00 год. або 16-00 год. та очікував на приїзд вказаного товариша. При цьому обвинувачений періодично телефонував товаришу та запитував останнього, де він. В кінці дня, приблизно в 18-00 год., потерпілий вийшов на вулицю, щоб постояти там, і сказав обвинуваченому, що буде закриватись. ОСОБА_8 чекав товариша в магазині приблизно з 15-00 - 16-00 год. і до вечора. О 18-00 год. обвинувачений сказав, що не вдається привезти телефони товариша, та пішов. Наступного дня обвинувачений зателефонував йому приблизно о 15-00 год., уточнив, чи він на місці, та приблизно о 16-00 год. прийшов до магазину. В магазин постійно хтось заходив та перебував в приміщенні. Обвинувачений повідомив його, що зараз прийде товариш обвинуваченого. Приблизно о 17-00 год. обвинувачений сказав, що йому потрібно відремонтувати телефон мами, та попросив про це потерпілого. Поки ОСОБА_6 чинив телефон, до магазину постійно хтось заходив. Приблизно о 18-00 год. обвинувачений відволік його увагу, попросив перевірити телефон та підключити його до блоку живлення, в зв`язку з чим він відволік увагу на телефон та відвернувся. В цей час обвинувачений почав наносити йому удари по голові. Всього було нанесено 5 або 6 ударів по потилиці та два удари в щоку справа біля ока. Вказані удари він не бачив. Йому стало погано, і після останнього удару він упав на підлогу, після чого обвинувачений заштовхнув його під стіл. В нього пішла кров. Свідомість він не втрачав, проте в нього було помутніння. При цьому, коли обвинувачений бив його по голові, він злякався та вирішив, що його хочуть вбити. Він закричав, щоб обвинувачений забирав все, що хоче. Після цього обвинувачений перестав його бити. Обвинувачений пішов до входу в магазин та закрив вхідні двері на замок. Після цього підійшов до нього та почав вимагати ключі від сейфу. Сейф був відкритий, але верхній відсік сейфу, де зберігались гроші, був замкнутий на ключ. Він віддав ключі обвинуваченому, і останній відкрив верхню частину сейфу. При цьому, коли він, сидячи під столом, віддавав обвинуваченому ключі від сейфу, то побачив гантелю в руці обвинуваченого. Це була невелика гантеля старого радянського зразку можливо, вагою 0,5 або 1 кг. Коли його били по голові, він не розумів, чим саме бив його ОСОБА_8 . Коли він віддавав ключ обвинуваченому, останній його вже не бив. При цьому, коли обвинувачений забрав в нього ключ, то сказав сидіти, інакше пригрозив вбивством. Вказані погрози він приймав як реальні. Він знаходився під столом, а обвинувачений відкрив сейф, забрав звідти гроші в сумі 20000,00 грн., зняв з крючка ключі з магазину та забрав його сумку, в якій знаходились паспорт, водійські права, флешка, ключі, ручка Паркер, два телефони «Нокіа» - 8800 арт та 1208. Після цього обвинувачений пішов до виходу з магазину. Проходячи біля нього, обвинувачений протягнув руку та сказав віддати йому телефон. Він віддав обвинуваченому телефон «Айфон 5», який був у нього в правій кишені джинсів. Обвинувачений вийшов, закрив зі зворотної сторони двері в магазин на ключ та пішов. Після цього він виліз з-під столу та викликав міліцію. Після нападу обвинувачений на зв`язок з ним не виходив. Під час нападу обвинувачений був тверезим. Також потерпілий зазначив, що в обвинувальному акті правильно і точно зазначені час, спосіб, місто та інші обставини вчиненого відносно нього злочину, а також перелік майна, яким заволодів обвинувачений. Крім того, пояснив, що товаром, який знаходився в магазині, обвинувачений не заволодівав. При цьому потерпілий заперечував показання обвинуваченого та свідків захисту, згідно яких він мав спільний бізнес з обвинуваченим та отримував від останнього грошові кошти для ведення бізнесу. Також потерпілий заперечував показання свідка ОСОБА_11 , згідно яких обвинувачений йому телефонував з приводу повернення боргу. Зазначив, що коли обвинувачений йому телефонував, то запитував, чи придбає він у обвинуваченого телефони та чи буде на місці. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що такому нападу в 2015 році піддався вперше, в зв`язку з чим показання свідків стосуються саме вказаних вище подій.

- Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що працює поруч з ОСОБА_6 на ринку Україна в сусідньому магазині продавцем, в зв`язку з чим знає потерпілого в обличчя. В один з днів 2015 року, точну дату вона не пам`ятає, приблизно о 18-00 год., вона також перебувала на роботі в магазині на ринку, при цьому в її магазині грала музика. Приблизно о 18-00 год. вона раптово почула сильний шум в сусідньому магазині мобільних телефонів, де працював потерпілий. При цьому стіна її магазину, яка є спільною із магазином мобільних телефонів потерпілого, ходила ходуном, вона відчувала стуки в стіну, немов щось падає. Також був шум, немов хтось кувиркався. Після цього вона почула слова невідомої особи чоловічої статі, яка повторювала слова ты понял. Потім вона почула крики помогите та хватит, які, як вона впевнена, належали потерпілому, оскільки його голос їй відомий. Вказаних криків було приблизно три, імена при цьому не називались. Зазначене продовжувалось приблизно 10 хвилин. Вона зрозуміла, що в сусідньому магазині по продажу мобільних телефонів щось відбувається та б`ють потерпілого, оскільки крики помогите були гучними. Самостійно туди йти вона злякалась, крім того, не могла залишити свій магазин, тому вирішила викликати охоронців. Вона побачила господарку магазину дитячого одягу та розповіла останній, що трапилась. Вказана господарка сказала, що зайде туди з чоловіком. Пізніше господарка їй повідомила, що в тому магазині зачинені двері. Вказаний шум тривав хвилин десять. Свідок не могла побачити, чи заходив хтось в магазин, тому що вхід у вказаний магазин з іншого боку. Що було далі, їй невідомо, оскільки вона зачинила свій магазин та пішла додому.

- Показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що працює помічником чергового Шевченківського відділу поліції ГУ НП В Харківській області. На момент вчинення злочину працював помічником чергового Центрального відділу міліції Дзержинського РО ХГУ УМВС України в Харківській області. Обвинуваченого він не знає, потерпілого знає приблизно 8 років по імені як ОСОБА_14 , оскільки вони зустрічались на ринку Привоз. В квітні 2015 року, точну дату не пам`ятає, він прийшов на ринок Привоз, де в нього працює дружина, в кіоск до останньої. Дружина повернулась з санвузла та сказала, що там ніби-то б`ють ОСОБА_14 . Він спитав у дружини, чому вона так вирішила. Дружина сказала, що проходила поруч магазину, де працювала ОСОБА_15 , і остання їй повідомила, що там якийсь шум, так як в неї кіоск через стіну. Він сказав, що піде подивитись. Він підійшов до магазину ОСОБА_14 , потягнув за ручку дверей, вони були зачинені. Він став навпроти дверей та вирішив почекати. Через хвилину-дві до дверей підійшов чоловік, відкрив двері зсередини ключом, вийшов, закрив двері на ключ та пішов. Явних слідів бійки на цьому чоловікові не було, одяг та обличчя останнього були цілим. Він практично впевнений, що вказаною особою був обвинувачений. Оскільки більше руху в магазині потерпілого не було, він пішов до дружини. Іноді в магазині потерпілого працює реалізатор, які періодично змінюються, тому його не здивувало, що з магазина вийшла стороння людина. Про події, що відбулись з потерпілим, він дізнався від останнього приблизно за тиждень.

- Даними протоколом огляду місця події від 14.04.2015 року, відповідно до якого проведено огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на базарі «Привоз» за адресою: АДРЕСА_2 . Магазин обладнаний пластиковими дверями з врізаними замками. При вході в магазин праворуч, ліворуч скляні вітрини (стелажі) з аксесуарами для мобільних телефонів. Прямо від входу стійка, за якою в лівому куті на підлозі знаходиться металевий сейф, праворуч за стійкою стіл з двома полицями, під столом калюжа речовини бурого кольору, від якої лівіше 8-10 крапель речовини бурого кольору. За прилавком знаходиться ОСОБА_6 , який одягнутий в чорну спортивну куртку та сині джинси, одяг з речовиною бурого кольору. ОСОБА_6 має тілесні ушкодження у вигляді пошкоджень на голові (тім`яній області). Під час огляду місця події вилучений в тому числі один тампон з речовиною бурого кольору.

- Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 впізнав особу на фотографії під № 4, на якій зображений ОСОБА_8 , який спричинив йому тілесні ушкодження та заволодів його грошовими коштами.

- Даними висновку експерта № 799-С/15 від 15.04.2015 року, експертиза розпочата 15.04.2015 року, згідно якого у ОСОБА_6 в тім`яно-потиличній області по центру зліва та в потиличній області по центру голови маються рани з нерівними краями, закругленими кінцями, зі слідами зняття швів, аналогічного характеру рана мається в правій скроневій області, крім того, маються синці в області ногтевої фаланги 1-го пальця лівої кісті, аналогічного характеру синець мається в міжлопаточній області. 5 забійних ран на голові та два синці на обличчі і лівій руці у ОСОБА_6 виникли від ударної дії тупих твердих предметів, в строк за 1-2 дні до проведення експертизи. По ступеню тяжкості забійні рани належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня), а синці це легкі тілесні ушкодження.

-Даними висновку експерта № 1249-И/15 від 18.05.2015 року, відповідно до якого кров ОСОБА_6 , 1975 р.н. відноситься до групи В з ізогемагглютинином анти-А.

- Даними висновку експерта № 1250-И/15 від 30.05.2015 року, відповідно до якого група крові ОСОБА_6 В з ізогемагглютинином анти-А. На фрагменті марлевого бинту зі змивом, проведеним в ході огляду місця події, в об`єкті № 1, виявлена кров людини групи В з ізогемагглютинином анти-А, можливість виникнення якої від ОСОБА_6 виключити неможливо.

- Даними висновку експерта № 3365 від 20.08.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia-8800 Arte Black», станом на день скоєння злочину, з урахуванням зносу та умов, зазначених в дослідній частині, становить 2682,00 грн. Ринкова вартість мобільного телефону «Nokia-1208», станом на день скоєння злочину, з урахуванням умов, зазначених в дослідній частині, становить 128,00 грн. Ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple iPhone 5 16 Gb», станом на день скоєння злочину, з урахуванням умов, зазначених в дослідній частині, становить 4800,00 грн. Ринкова вартість флеш накопичувача марки «Kingston» моделі «DataTraveler SE9 DTSE9H/16Gb», станом на день скоєння злочину, з урахуванням зносу та умов, зазначених в дослідній частині, становить 122,00 грн. Ринкова вартість кулькової ручки марки «Parker» моделі «Jotter SS CT BP (13332), станом на день скоєння злочину, з урахуванням зносу та умов, зазначених в дослідній частині, становить 57,00 грн. Визначення вартості сукняної барсетки не є можливим, оскільки майно не ідентифіковано. - Даними протоколу особистого огляду ОСОБА_8 від 08.08.2015 року, відповідно до якого в результаті особистого огляду у ОСОБА_8 виявлено та вилучено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_7 , паспорт громадянина України ОСОБА_6 , 1975 р.н., серії НОМЕР_8 .

- Даними протоколу огляду предметів від 11.08.2015 року, відповідно до якого в ході огляду речей, вилучених у ОСОБА_8 , виявлено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , кольоровий фотознімок розміром, приблизно 3,5х4,5 см., на якому зображений потерпілий ОСОБА_6 , водійські права на ім`я ОСОБА_6 , водійські права на ім`я ОСОБА_8 та мобільний телефон «Нокиа-6270».

Показання обвинуваченого суд вважає тактикою захисту, спрямованою на ухилення від відповідальності за більш тяжке правопорушення, яким є розбій (ст. 187 КК України) по відношенню до примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань (ст. 355 КК України), з наступних підстав.
Показання потерпілого в частині механізму спричинення йому тілесних ушкоджень, згідно яких обвинувачений відволік його увагу, попросивши перевірити телефон та підключити його до блоку живлення, в зв`язку з чим він відволік увагу на телефон та відвернувся, після чого обвинувачений почав наносити йому удари по потиличній області голови, узгоджуються з висновком експерта № 799-С/15 від 15.04.2015 року, згідно якого рани на голові потерпілого локалізовані в тім`яно-потиличній та потиличній області голови, а також з даними протоколу огляду місця події від 14.04.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 мав тілесні ушкодження у вигляді пошкоджень на голові (тім`яній області).

Між тим обвинувачений в своїх показаннях не зазначав конкретного механізму та локалізації спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема з показань обвинуваченого суд позбавлений можливості встановити, яким чином удари потерпілому наносились саме в потиличну частину голови.

Крім того, показання обвинуваченого щодо подій 14.04.2015 року також спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 . Так, ОСОБА_8 пояснив суду, що виходячи із магазину потерпілого після нанесення йому ударів, не став закривати вхідні двері до магазину. Між тим зазначені показання спростовуються не тільки показаннями потерпілого, а й показаннями свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що особа, яка виходила з магазину потерпілого після вказаних вище подій та якою, за його переконанням, був саме ОСОБА_8 , спочатку відкрила двері в магазин зсередини ключом, потім вийшла, закрила двері на ключ та пішла від магазину.

Враховуючи наведене, суд оцінює показання потерпілого як правдиві та такі, що узгоджуються з іншими доказами, зокрема висновками експертизи та показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Відповідно, суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки вони спростовуються не тільки показаннями потерпілого, а й показаннями свідків, зокрема ОСОБА_13 .

Судом досліджувались докази, а саме показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , які були надані стороною захисту в обґрунтування їх правової позиції відносно того, що потерпілий заборгував обвинуваченому грошові кошти та під час подій 14.04.2015 року ОСОБА_8 фактично примушував потерпілого виконати цивільно-правові зобов`язання останнього щодо повернення грошових коштів.

Так, ОСОБА_11 , допитана в якості свідка за клопотанням сторони захисту, показала суду, що є дружиною обвинуваченого. Останній познайомився з потерпілим приблизно 7-8 років тому. Обвинувачений був клієнтом потерпілого, періодично приносив останньому телефони на продаж. Дружніх відносин обвинувачений з потерпілим не підтримував вони родинами не дружили, на свята один до одного не ходили. На початку лютого 2015 року обвинувачений вирішив вкласти грошові кошти в бізнес потерпілого та передав останньому грошові кошти в сумі 50000,00 грн., які взяв у неї. Вона отримала вказані грошові кошти від продажу в 2011 році за 15000,00 доларів належного їй будинку, який отримала в спадщину. На вказані грошові кошти повинні були бути закуплені мобільні телефони, від продажу яких через місяць повинен був бути отриманий дохід, на який вони планували існувати. Вона особисто не була присутня при вказаних домовленостях обвинуваченого та потерпілого, про зазначені обставини їй розповідав обвинувачений. У обвинуваченого та потерпілого склались довірливі відносини, тому будь-які розписки про передачу грошових коштів не оформлювались. Через місяць вона стала нагадувати обвинуваченому про вказані грошові кошти, на що останній їй повідомляв, що необхідно трохи потерпіти, і кошти будуть пізніше. Вони почали вимагати від потерпілого повернути кошти. Вона була присутня при дзвінках обвинуваченого, коли останній телефонував потерпілому та запитував, коли будуть кошти, домовлявся про зустріч. При цьому конкретні суми по телефону не обговорювались. Кожного разу обвинувачений після таких зустрічей приходив до неї та розповідав, що гроші будуть пізніше, через тиждень-два. В квітні 2015 року обвинувачений зателефонував потерпілому, вони домовились зустрітись в магазині потерпілого. Обвинувачений поїхав на зустріч в магазин потерпілого з настроєм отримати назад грошові кошти. Після цього обвинувачений додому не повертався та не телефонував їй, при цьому раніше таких випадків не було. Потім до неї прийшли співробітники міліції. Також свідок уточнила, що не спостерігала, який саме номер телефону набирав обвинувачений, коли телефонував потерпілому. Під час вказаних вище розмов між обвинуваченим та потерпілим телефон на гучному зв`язку не був. Також свідок спростувала показання потерпілого відносно того, що телефонні розмови між ним та обвинуваченим стосувались здачі телефонів на реалізацію.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний за клопотанням сторони захисту, пояснив суду, що є давнім другом та кумом ОСОБА_8 . Потерпілого знає через ОСОБА_8 , оскільки заходив раніше з ним в магазин до потерпілого, де останній здійснює діяльність з продажу та ремонту мобільних телефонів. Він про факт знайомства між обвинуваченим та потерпілим знає з 2013-2014 років. У потерпілого та обвинуваченого були дружні відносини та спільний бізнес вони придбавали та продавали мобільні телефони. Про ділові відносини між потерпілим та обвинуваченим він знає зі слів ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_8 надавав ОСОБА_6 гроші на закупівлю телефонів, щоб в подальшому отримати проценти від цих коштів. В лютому 2015 року йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив відвезти його з грошима на базар до потерпілого. Вони приїхали на базар, зайшли в магазин потерпілого, де ОСОБА_8 дістав із своєї куртки прозорий пакет з грошима та передав його ОСОБА_6 . Він особисто бачив грошові кошти в пакеті, який обвинувачений передав потерпілому. Він в момент передачі коштів спілкувався по телефону та одразу після передачі коштів поїхав, залишивши ОСОБА_8 в магазині. При ньому обвинувачений та потерпілий не обговорювали, в зв`язку з чим передаються грошові кошти. В подальшому у обвинуваченого захворіла мати, на її лікування були необхідні кошти, і ОСОБА_8 йому розповідав, що потерпілий не віддає йому гроші. В ході досудового розслідування він не розповідав про факт передачі коштів, оскільки не хотів втручатись у вказану ситуацію, проте зараз його замучила совість. Про події 14.04.2015 року йому особисто нічого не відомо. Від слідчого він дізнався, що ОСОБА_8 ударив потерпілого, потім його зателефонував обвинувачений та сказав, що побив ОСОБА_6 . Також свідок уточнив, що не був присутнім при розмовах між обвинуваченим та потерпілим, коли вони обговорювали спільний бізнес. Про наявність вказаного бізнесу він знає зі слів ОСОБА_8 . ОСОБА_6 йому про спільний бізнес з обвинуваченим не розповідав. Коли ОСОБА_8 з ним йшов до магазину потерпілого, то розповідав, що хоче вкласти кошти в бізнес останнього, щоб отримувати проценти. Зі слів ОСОБА_8 та його дружини йому відомо, що обвинувачений передав потерпілому 50000,00 грн.

Оцінюючи докази сторони обвинувачення, надані на підтвердження їх доводів щодо наявності між потерпілим та обвинуваченим цивільно-правових відносин, зокрема щодо позики грошових коштів, суд керується наступним.

Як встановлено з показань обвинуваченого, у зв`язку з передачею ним грошових коштів потерпілому, будь-які документи не оформлювались.
Таким чином, суду не надано будь-яких письмових доказів на підтвердження виникнення між потерпілим та обвинуваченим цивільно-правових відносин, зокрема договору позики, розписки, договору про спільну діяльність, договору інвестиції тощо, а також листів, телеграмам тощо, якими обмінювались сторони у зв`язку з укладенням правочину та із змісту яких суд міг би встановити факт укладення правочину та його умови.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_16 відносно того, що обвинувачений при ньому передавав кошти потерпілому, суд враховує, що вказаний свідок зазначив, що при ньому потерпілий та обвинувачений не обговорювали мету передачі вказаних грошових коштів, і відомості відносно того, що вказані кошти належали саме обвинуваченому та передавались останнім потерпілому з метою саме інвестицій в бізнес, йому відомі виключно зі слів обвинуваченого.
Також, яквбачається з показань свідків захисту ОСОБА_11 і ОСОБА_16 , вказані особи про наявність цивільно-правових відносин між потерпілим та обвинуваченим, згідно яких обвинувачений передав в позику кошти потерпілому, знають виключно зі слів обвинуваченого та не були безпосередніми свідками спілкування між вказаними особами з приводу вказаних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 95 КПК України особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 97 КПК України, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
Частиною 2 ст. 97 КПК України також визначено обставини, які повинні бути враховані судом при прийнятті рішення щодо можливості визнання допустимими показань з чужих слів.

Суд враховує, що з вказаних свідків захисту один є дружиною, інший другом та кумом обвинуваченого, в зв`язку з чим вказані особи можуть мати особисту зацікавленість у сприятливому для обвинуваченого результаті розгляду кримінального провадження. Крім того, про вказані вище обставини зазначені свідки знають виключно зі слів обвинуваченого, який також є особою, зацікавленою у певному результаті розгляду кримінального провадження, зокрема у перекваліфікації його дій за ст. 355 КК України, про що просила суд захисник обвинуваченого в судових дебатах.

За таких обставин суд, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що стороною захисту не доведено наявність існування між потерпілим та обвинуваченим цивільно-правових відносин, а тому підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 187 КК України на ст. 355 КК України відсутні.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту відносно того, що з боку обвинуваченого мало місце примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та дії обвинуваченого повинні бути перекваліфіковані на ст. 355 КК України.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, наданої органом досудового розслідування, суд керується наступним.

Як вбачається з роз`яснень, наданих в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
З висновку експерта № 799-С/15 від 15.04.2015 року судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 спричинено в тому числі легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
Враховуючи наведене, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 187 КК України.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки розбою, як проникнення у інше приміщення, суд керується наступним.
Як вбачається з показань обвинуваченого та потерпілого, станом на час конфлікту між ними, сторонні особи в магазині були відсутні. При цьому з показань потерпілого судом встановлено, що до вказаного конфлікту в магазині постійно перебували сторонні особи.

Враховуючи наведене, а також наявність у обвинуваченого заздалегідь підготовленої гантелі, суд приходить до висновку, що обвинувачений проникнув до приміщення магазину саме з метою здійснення нападу на потерпілого та заволодіння його майном, і очікував зручний час для реалізації свого умислу, який був реалізований за відсутності в магазині сторонніх осіб.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час
перебування в цьому приміщенні.
Верховним Судом України в постанові від 15.11.2012 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28332568) зазначено, що ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (проникнула) до приміщення. Виходячи з змістових зовнішніх ознак суспільно небезпечного діяння (об`єктивна сторона злочину) та інтелектуально-вольових (суб`єктивна сторона злочину), можна змоделювати (уявити ситуацію), що у тому разі, коли особа мала намір викрасти конкретне майно з торгової зали крамниці і обрала спосіб заволодіння ним, пов`язаний із формально безперешкодним входженням до приміщення зали, факт потрапляння в приміщення за таких обставин не повинен визнаватися «проникненням» у кримінально-правовому значенні. Коли ж особа задумала викрасти майно у тій же крамниці, але з відокремленої торгової секції (торгівля ювелірними виробами, електронними засобами тощо), яка облаштована в приміщенні крамниці, і потрапляння до зали крамниці не було обмежено часовими рамками чи іншими засобами, то вхід у приміщення крамниці не може визнаватися кримінально караним проникненням, тоді як викрадення майна із приміщення секції, вільний доступ до якої був обмежений, у разі потрапляння туди, має визнаватися незаконним проникненням. Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном, певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.
Враховуючи вищевикладені обставини кримінального провадження, згідно яких обвинувачений проникнув до приміщення магазину саме з метою здійснення нападу на потерпілого та заволодіння його майном, а також те, що обвинувачений заволодів грошовими коштами із закритого сейфу, до якого був відсутній вільний доступ сторонніх осіб, керуючись вказаними вище правовими позиціями Верховного Суду України, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого як таких, що поєднані з проникненням у приміщення.
За таких обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_8 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Судом вивчалась особистість обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, одружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2000 року народження, який має ІІ групу інвалідності.

Так, згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, вказаний вище злочин вчинений обвинуваченим в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою повторно.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання, та призначає його у межах санкції частин статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75, 104 КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у виді позбавлення волі, із застосування положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

З наданої стороною обвинувачення копії ухвали слідчого судді БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2014 року вбачається, що відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 02.09.2014 року.

Згідно вироку БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2014 року, запобіжний захід ОСОБА_8 , обраний на стадії досудового слідства у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнено його з-під варти в залі суду.

Таким чином, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування утримувався під вартою з 02.09.2014 року по 25.11.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі даних протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 09.09.2015 року, ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження був затриманий 08.08.2015 року і з цього часу утримується під вартою.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений надав пояснення, згідно яких був фактично затриманий 07.08.2015 року, а не 08.08.2015 року, як зазначено в протоколі затримання.

За таких обставин, враховуючи пояснення ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 07.08.2015 року.

Керуючись положеннями ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 02.09.2014 року по 25.11.2014 року в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України та з 07.08.2015 року по день ухвалення вироку в даному кримінальному провадженні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, в якому він з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь 27789,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 100000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Крім того, просить стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7789,00 грн., яка складається з вартості майна потерпілого, яким він заволодів. В частині відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок заволодіння ним грошовими коштами потерпілого в розмірі 20000,00 грн., ОСОБА_8 позов не визнав, зазначивши, що грошові кошти були в меншій сумі, крім того, зазначені грошові кошти ним отримано в якості часткового погашення заборгованості потерпілого за цивільно-правовою угодою.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки судом в ході розгляду кримінального провадження встановлено, що внаслідок вчинення злочину потерпілому завдано матеріальну шкоду в розмірі 27789,00 грн., суд приходить до висновку щодо обґрунтованості цивільного позову у вказаній частині вимог та задовольняє вказані позовні вимоги.
Щодо вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд приходить до висновку, що потерпілому внаслідок злочину була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням його майна.
При визначенні розміру відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди суд виходить із вимог розумності, виваженості та справедливості, враховує обставини справи, викладені вище, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого понесених останнім витрат на правову допомогу в розмірі 200,00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України відносяться витрати на правову допомогу.

Проте всупереч вказаних вимог, а також засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, потерпілим та його представником не надано суду будь-якого документального підтвердження наявності вказаних витрат.

В зв`язку з наведеним суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в загальному розмірі 1227,60 грн., суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2014 року, та за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного особисто йому майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 07.08.2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк остаточного покарання, призначеного згідно цього вироку, строк попереднього ув`язнення з 02.09.2014 року по 25.11.2014 року, а також з 07.08.2015 року по 06.07.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , на користь ОСОБА_6 грошові кошти в загальному розмірі 57789,00 грн. (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 1227,60 грн. (одна тисяча двісті двадцять сім гривень шістдесят копійок).

Речові докази, а саме водійські права, вироблені з полімерного пластику на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 вважати повернутими законному володільцю.

Речові докази, а саме мобільний телефон «Нокіа - 6270», imei НОМЕР_10 , який був вилучений під час затримання у ОСОБА_8 та знаходиться на зберіганні в СУ ГУ НП в Харківській області конфіскувати.

Речові докази, а саме паспорт громадянина України, серія НОМЕР_8 , виданий на ім`я ОСОБА_6 Червонозаводьким РВ ГУМВС України в Харківській області 06.11.2000 року, та водійські права, вироблені з полімерного пластику на ім`я ОСОБА_6 , які були вилучені у ОСОБА_8 зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Документи та речові докази, надані суду і приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_8 - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_17

ОСОБА_2