Справа № 522/4886/16-к
Провадження 1-кп/522/656/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004539 від 16.07.2013 р. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 , підтримав думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання, про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з суттєвими порушеннями норм КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, із кримінального провадження вбачається, що в порушення вимог норм КПК України, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 відсутнє формулювання обвинувачення.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При цьому, слід зазначити, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Однак, в обвинувальному акті не конкретизовано у чому полягає обман, оскільки ОСОБА_3 одразу після передачі грошових коштів було затримано працівниками міліції, що позбавило його можливості приступити до виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, сформульоване ОСОБА_3 обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, суперечить вимозі ст. ст. 110, 291 КПК України, про зміст обвинувального акту, чим порушується право останнього на захист відповідно до ст. 42 КПК України, і позбавляє його можливості захищатися від пред`явленого обвинувачення.

Зазначені недоліки обвинувального акту можуть бути перешкодою для реалізації обвинуваченим права на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд, позбавити суд можливості ухвалення вироку, а у разі його ухвалення - потягнути скасування судами вищих інстанцій у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2008 року у справі «Абрамян проти Росії» даний суд зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Крім того, положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

При цьому неприпустимим є направлення обвинувального акту до суду, без формулювання обвинувачення, оскільки це виключні повноваження сторони обвинувачення на стадії завершення досудового розслідування та суд не вважає за законне самостійно за сторону обвинувачення визначати формулювання обвинувачення, в зв`язку з чим не вбачає за можливе завершення підготовчого судового засідання у спосіб призначення судового розгляду, оскільки це призведе до судового розгляду справи по перевірці судом доведеності обвинувачення, хоча сторона обвинувачення ще не визначилась із формулюванням обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Суд не здійснює досудове розслідування, а лише перевіряє законність рішення сторони обвинувачення про пред`явлення обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд здійснюється в межах висунутого обвинувачення (сформованого обвинувачення), а не в межах викладених фактичних обставин і лише відповідно до обвинувального акта, а не відповідно до внутрішнього переконання слідчого, прокурора про причини обвинувачення, що не знайшло відображення в акті як процесуальному рішенні.

Крім того, слід зазначити, що статтею 109 КПК України регламентовано вимоги, що пред`являються до реєстру матеріалів досудового розслідування. Згідно з останньою нормою реєстр повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
При цьому законодавець мав на увазі, що реєстр є інформаційним додатком до обвинувального акта, який містить відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби її одержання та забезпечення кримінального провадження, проміжні результати досудового розслідування, які не будуть ставити під сумнів або виключати проведені слідчим процесуальні дії та зазначені в формулюванні обвинувачення обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Однак в порушення зазначеної норми реєстр матеріалів досудового розслідування в розділі 1. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, - не зазначено часу проведення процесуальних дій, здійснених за №№ 1-2, 4-7,10-11, не зазначено про повідомлення прокурора про початок досудового розслідування, про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілому ОСОБА_6 , про надання доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України щодо проведення слідчих дій, про роз`яснення процесуальних прав й обов`язків свідків, які допитувалися у цьому провадженні, про вручення пам`ятки з процесуальними правами і обов`язками підозрюваному ОСОБА_3 . Окрім того, реєстр не містить інформації про прийняті судом 1 -ї інстанції та апеляційним судом Одеської області рішення, згідно якого обвинувальний акт повернуто прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004539 від 16.07.2013 р. відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, прокурору, для усунення недоліків.

Встановити прокурору строк для усунення недоліків до 08.05.2016 р.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи діб з моменту її оголошення.

Суддя: