АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2229/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/5/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальні провадження: №0001890, №0002248, №0000554, внесені відповідно: 10.09.2013р., 05.11.2013р., 12.03.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, об`єднані в одне кримінальне провадження, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Зеленодольська, Апостолівського району
Дніпропетровської області, мешкаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-11.12.2009р. судом Апостоловського району Дніпропетровської

області за ч.1 ст.190КК України до покарання у виді штрафу

в розмірі 550 грн.;

-15.02.2011р. судом Апостоловського району Дніпропетровської

області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення

волі строком на 4р., на підставі ст.75 КК України, звільненої від

відбування покарання з випробуванням, строком на 2р.;

-14.04.2011р. судом Апостолівського району Дніпропетровської

області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту

строком на 3 міс.

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, на вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 02 липня 2015р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
02.07.2015р., суд Апостолівського району Дніпропетровської області, визнав ОСОБА_6 , винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначив їй покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2р.; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднав не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 15.02.2011р., остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 2міс.
Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
06 березня 2013 р., приблизно о 22.00 год., повторно, ОСОБА_6 , знаходячись в м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, маючи намір на викрадення чужого майна, запросила до себе в гості, до квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 .

Скориставшись неувагою потерпілого, коли той заснув, таємно викрала з кишені куртки ОСОБА_9 кредитну картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , після чого продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей же день, о 22.20 год., підійшла до банкомату №4068, розташованому по АДРЕСА_3 , де зняла кошти в сумі 4000 грн., після чого, картку таємно повернула в кишеню куртки потерпілого, завдавши останньому майнової шкоди на суму 4000 грн.

Повторно, 19 липня 2013р., приблизно о 16.00 год., ОСОБА_6 , зайшла в особистих справах до квартири АДРЕСА_4 , де мешкають її сусіди ОСОБА_10 . Знаходячись в коридорі квартири, ОСОБА_6 замітила в нагрудній кишені сорочки ОСОБА_11 гроші.

Маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 відкрито, шляхом ривка заволоділа грошима в сумі 80 грн. та проігнорувавши вимоги потерпілого та його дружини повернути гроші, з міста злочину зникла, чим завдала матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 в сумі 80 грн.

Повторно, 10.09.2013р., приблизно о 13.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_5 , куди зайшла попросити води у власника квартири ОСОБА_12 , скориставшись тимчасовою відсутністю останнього, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрала чоловічу сумку, вартістю 140 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди в сумі 140 грн.

Повторно, 07.11.2013р., приблизно об 11.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись на території ринку по провулку Молодіжному в м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, замітила неувагу продавця жіночого одягу, після чого в неї виник намір на таємне викрадення чужого майна. Здійснюючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 таємно, шляхом вільного доступу, з прилавку, таємно викрала куртку жіночу білого кольору, на штучному хутрі, з капюшоном, розміром 38-40, фірми «RIVEW», завдавши потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 150 грн.

В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні, просить вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 02.07.2015р., яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.186 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1ст.71 КК України, скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 : за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 р.; за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 6міс., на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, відповідно ч.3 ст.78, п.1 ч.1 ст.72 КК України, частково приєднати не відбуті частини покарань, попередніх вироків суду Апостолівськогорайону Дніпропетровської області від 15.02.2011р. за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 міс., та від 14.04.2011р. за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 міс., та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 9міс.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2009р., яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн., який нею не сплачено - виконувати самостійно.
Зазначити у вступній частині вироку непогашену судимість ОСОБА_6 за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2011р., яким її засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3міс.

В решті вирок суду залишити без змін.

Прокурор у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, на незаконність судового рішення через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його м`якість.
Прокурор вказує на порушення судом першої інстанції вимог п.п.3,4 ч.2 ст.374 КПК України, при цьому зазначає, що у вступній частині вироку не зазначена судимість Тихонової від 14.04.2011р. судом Апостолівського району Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3міс., яка у законному порядку не знята і не погашена, так, як обвинувачена не відбула призначене судом покарання.
Прокурор також вказує, що при призначенні покарання за сукупністю вироків, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд першої інстанції не визначив яку саме частину не відбутого покарання за кожним з попередніх вироків слід приєднати до покарання призначеного за новим вироком, у зв`язку з чим, частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 15.02.2011р., не врахувавши, вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 14.04.2011р., відповідно не приєднав до призначеного покарання його не відбуту частину покарання, чим порушив вимоги п.2 ч.4 ст.374 КПК України.
Крім того, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009р., яким ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн. не виконано, що пов`язано із перериванням перебігу давності, і тому в порушення вимог закону, у мотивувальній частині вироку, суд, не визначив порядок самостійного виконання покарання ОСОБА_6 , у виді штрафу, згідно з вимогами ч.3 ст.72 КК України.
Прокурор вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання. ОСОБА_6 , не відшкодувала потерпілим завдані збитки, не працює, ухилялася від суду, у зв`язку з чим з 23.01.2014р. по 01.07.2015р. перебувала у розшуку, тому визначений судом за сукупністю вироків розмір покарання, є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання : за ч.2 ст.185 КК України я у виді позбавлення волі строком на 2 р.; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 6міс., на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, відповідно ч.3 ст.78, п.1 ч.1 ст.72 КК України, частково приєднати не відбуті частини покарань, попередніх вироків суду Апостолівськогорайону Дніпропетровської області від 15.02.2011р. за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 міс., та від 14.04.2011р. за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 міс., та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р. 9 міс., вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2009р., яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн., який нею не сплочено - виконувати самостійно.

Зазначити у вступній частині вироку непогашену судимість ОСОБА_6 за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2011р., яким її засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 міс.

В решті вирок суду залишити без змін.

Обвинувачена ОСОБА_6 , в судовому засіданні, при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи прокурора, в апеляційній скарзі, та зіставивши їх з доказами дослідженими і наведеними у вироку суду, вважає їх обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.
Підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України можуть бути: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також згідно з нормами ч.2 ст.409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог п.п.1,3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Крім того, перевіряючи доводи апеляції прокурора, щодо не зазначення у вступній частині вироку відомостей щодо її судимостей, колегія суддів встановила, що ОСОБА_6 вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області, 14.04.2011р. була засуджена за ч.2 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді арешту строком на 3міс. (ар.пр. 84-85, т.1), однак ця судимість не зазначена у вироку суду.

Із вступної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції в відомостях про особу обвинуваченої, що мають значення для справи, зазначив дві судимості обвинуваченої, першу від 11.12.2009р., згідно, якої ОСОБА_6 засуджено вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн., другу, від 15.02.2011р., якою, її засуджено тим же судом за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 р. (ар.пр.46, т.4).

Покарання призначене ОСОБА_6 за цим вироком вона не відбула, що підтверджено довідкою виконуючого обов`язки голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2013р. (пр. №0000554 ар. 87, т.1).

Таким чином, у вступній частині вироку у відомостях про особу обвинуваченої, що мають значення для справи, не зазначні дані про непогашену і не зняту судимість ОСОБА_6 від 14.04.2011р., чим допущено порушення вимог п.4 ч.2 ст.374 КПК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема зазначаються мотиви призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції застосував принцип поглинення покарань, менш суворе покарання, призначене за ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2р., поглинув, більш суворим покаранням, призначеним за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4р.

Колегія суддів погоджується із думкою прокурора, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, не в повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_6 , те, що вона раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів, не відбула покарання по жодному з попередніх вироків, ухилялася від суду, у зв`язку з чим, перебувала понад 1р. 5міс. перебувала у розшуку, а також кількість злочинів, що входять до сукупності (4 епізоди), тяжкість наслідків - спричинення потерпілим матеріальної шкоди, тому вважає за необхідне задовольнити вимоги прокурора у цій частині, призначивши покарання за сукупністю злочинів із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернено увагу не те, що за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст.71 та статей 537, 539 КПК України.

Якщо встановлено, що засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, повинен до покарання призначеного новим вироком, повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів, вивчивши і дослідивши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , встановила, що на момент ухвалення оскаржуваного вироку, суду першої інстанції було відомо про те, що вироки суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009р., 15.02.2011р. та 14.04.2011р. не були виконані, так, як обвинувачена не відбула призначені за ними покарання.

В такому разі, суд першої інстанції після призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, повинен був на підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного новим вироком частково або повністю приєднати не відбуту частину покарання призначеного за попередніми вироками.

Суд першої інстанції в порушення вимог закону, призначаючи обвинуваченій покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, не врахував не виконані попередні вироки суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009р. та 14.04.2011р., призначивши покарання з урахуванням вироку суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 15.02.2011р.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин за ч.1 ст. 190 КК України, за який ОСОБА_6 була засуджена 11.12.2009р., відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Статтею 80 КК України передбачено, звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, зокрема пунктом 2 ч.1 цієї статті встановлено строк три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

У статті 90 КК України встановлені строки погашення судимості, відповідно до ч.2 ст.90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Згідно ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Колегія суддів встановила, що після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за який ОСОБА_6 , вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області було призначено покарання у виді штрафу, який вона не сплатила, що підтверджено відповіддю голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за №1-459/09/6269 від 18.09.2015р. на запит прокурора Апостолівського району (ар.пр.69, т.4), вона вчинила новий тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, за скоєння, якого 15.02.2011р. була засуджена вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, тобто до закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, перебіг давності перервався, у зв`язку з чим зазначений вирок суду від 11.12.2009р. не виконано по теперішній час.

Крім того, колегія суддів встановила, що вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 14.04.2011р., яким ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3м., також не було виконано, про що зазначалося вище.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання за сукупністю вироків з урахуванням трьох попередніх вироків, покарання по яким ОСОБА_6 не відбула.

Не відбута частина покарання за вироками суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 15.02.2011р. становить 4р. позбавлення волі, не відбута частина покарання за вироком від 14.04.2011р. становить 3 міс. арешту, не відбута частина покарання за вироком від 11.12.2009р. становить 550 грн. штрафу (ар.пр.74, т.1).

Згідно ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно, у зв`язку з чим, покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_6 вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009 р., необхідно виконувати самостійно.

Колегія суддів також встановила, що ОСОБА_6 протягом іспитового строку вчинила новий злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за який її було засуджено 14.04.2011р. вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області до покарання у виді арешту строком на 3міс., тому відповідно до положень ч.3 ст.78 КК України, покарання обвинуваченій необхідно призначати за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

При призначенні обвинуваченій остаточного покарання за сукупністю вироків, колегія суддів вважає за можливе до покарання за новим вироком частково приєднати не відбуті частини покарання за двома попередніми вирокоми.
Оскільки, суд першої інстанції, ухвалив вирок з порушеннями вимог ст.ст. 50, 65,71 КК України, п.6 ч.1 ст.368, ст. 374 КПК України, то відповідно до вимог ч.1 ст.412, п.п.1,3 ч.1 ст.413, ч.1 ст.414, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, рішення суду, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
Керуючись ст.ст.50,65 КК України, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується за місцем проживання (ар.пр.43, т.2 крим. пр.№0001890), раніше неодноразово судима (ар.пр.40 т.2 крим. пр.№0001890, ар. пр.84-85, т.1 крим. пр.№0000554), перебуває під профілактичним наглядом у лікаря нарколога з приводу вживання опіоідів, синдром залежності (ар.пр.42, т.2 крим. пр.№0001890), не перебувала і не перебуває під наглядом лікаря-психіатра (ар.пр.41,т. т.2 крим. пр.№0001890), вчинення 4-х епізодів злочинів, те, що вона не працює.
Обставинами, які пом`якшують покарання, колегія суддів відповідно до ст.66 КК України, визнає щире каяття та наявність на утриманні обвинуваченої неповнолітньої дитини, обставини, які б обтяжували покарання відсутні, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, застосувати принцип часткового складання призначених покарань, і на підставі ст.71 КК України, за правилами ст.72 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю трьох вироків.
Згідно ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_6 вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009р., необхідно виконувати самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405,407,409, ч.1 ст.412,ст.413, ст.414,п.2 ч.1 ст.420, 374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.
Вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 02 липня 2015р., яким ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2р.; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4р.2 міс.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, за правилами ст.72 КК України, до призначеного за новим вироком покарання, частко приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 15.02.2011р. у виді позбавлення волі строком на 2міс. та не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 14.04.2011р. у виді позбавлення волі строком на 1 міс., остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 5міс.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, вирок суду Апостолівського району Дніпропетровської області від 11.12.2009 р., яким обвинуваченій призначено покарання у виді штрафу розміром 550 грн., який не виконано - виконувати самостійно.
Зазначити у вступній частині вироку непогашену судимість ОСОБА_6 від 14.04.2011р., згідно, якої її засуджено за ч.2 ст.185 вироком суду Апостолівського району Дніпропетровської області до покарання у виді арешту строком на 3 міс.
В решті вирок суду залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, обраний судом з моменту набрання вироком законної сили - залишити без змін, до виконання вироку суду в порядку ст.ст.534,535 КПК України.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити засудженій ОСОБА_6 та прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4