ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2263/15-к
Провадження № 1-кп/210/92/16

"19" лютого 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі коллегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
представник КП «Кривбасводоканал» ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого
адвокат ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000118 від 06.03.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст.366 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст.366 КК України, надійшов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Захисник обвинуваченого заявила клопотання про повернення обвинувального акта, оскільки в обвинувальному акті зазначені анкетні дані такої процесуальної особи як «підозрюваний», а відомості щодо «обвинуваченого» відсутні, процесуальний документ, направлений до суду, фактично являється письмовим повідомленням ОСОБА_8 про підозру. Крім того, зазначений обвинувальний акт містить відомості про потерпілого (представника) - фізичну особу ОСОБА_6 , але згідно тексту обвинувального акта ОСОБА_8 заволодів коштами, що належать КП «Кривбасводоканал». Також зазачила, що всупереч пункту 6 частини 2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор не звернулись звернулись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає, клопотання захисника обвинувченого вважає не обгрунтованим.

Обвинувачений, ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_6 вважав за можливе призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України. При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження.

Статтею 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Однак, як убачається безпосередньо з обвинувального акту складеного 29 травня 2015 року слідчим СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та затвердженого 29 травня 2015 року прокурором прокуратури м. Кривого Рогу ОСОБА_10 , він усім імперативним вимогам регламентованим ч. 2 ст. 291 КПК України не відповідає.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Наявність/відсутність шкоди є обставиною, яка відповідно до ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

В силу п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до змісту зазначеного обвинувального акта кримінального провадження № 0000118 стороною обвинувачення ОСОБА_8 інкриміновано в тому числі заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 922150,89 грн., розмір якої зазначено згідно висновку судово- економічної експертизи № 10-15 від 12.03.2015 р. шляхом визначення різниці між вартістю електротехнічної лабораторії ETJI-35K (в комплекті), отриманої КП «Кривбасводоканал» від ТОВ «НВП Будпромсервіс» та середньоарифметичною вартістю електротехнічної лабораторії ETJI-35K (в комплекті), розрахованої виходячи із коньюктури цін, діючих на ринку предмету закупівлі «електротехнічна лабораторія ETJI-35K» та з урахуванням інформації щодо вартості комплектуючих ETJI-35K, наданої на дослідження.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Відповідно до п.1.2 розділу «Товарознавча експертиза» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від № 1350/5 від 27.07.2015 ) одним із головних завдань товарознавчої експертизи є визначення вартості товарної продукції, у тому числі з урахуванням часткової втрати її товарних якостей у зв`язку з експлуатаційним зношенням і пошкодженнями від впливу зовнішніх факторів.

В той же час, згідно пункту 1.1 розділу 3 «Економічна експертиза» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, до завдань економічної експертизи не відноситься визначення вартості товарної продукції.

Проте, з реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту вбачається, що товарознавчу експертизу щодо визначення вартості товарної продукції, а саме електротехнічної лабораторії ETJI-35K призначено та проведено не було, при цьому судово-економічна експертиза не є такою, що визначає матеріальний збиток у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, в обвинувальному акті не визначено належним чином розмір завданого матеріального збитку.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок звернутися до експерта для визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, тощо. Перекладення цих обов`язків на суд, суперечить засадам кримінального провадження, є недопустимим з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та наявності у сторони обвинувачення обов`язку доказування.

Також колегія суддів звертає увагу, що зі змісту обвинувального акту, слідчий вважає, що шкода, завдана ОСОБА_8 становить 922 150,89грн. і такий являється особливо великим.

Разом з тим, згідно з примітки № 4 до ст. 185 КК України у статтях 185 - 187 та 189 - 191, 194 цього Кодексу скоєним в особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

При цьому, відповідно до п. 5 Підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. (далі ПК України), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, сума податкової соціальної пільги дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до п. 1 розділу ХІХ Прикінцеві положення ПК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 цього Кодексу, який набирає чинності з 1 січня 2015 року. До 31 грудня 2014 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_11 інкрімінується вчинення злочину у період часу з квітня 2013 року по лютий 2014 року.

Обвинувальний акт затверджено 29 травня 2015 року.

Отже, в 2013 р. для кваліфікації злочинів розмір шкоди слід вираховувати так: 1 НМДГ = 1147,00 грн. / 2 = 573,5 грн., в 2014 році = 1218,00/2= 609,00грн, в 2015 році =1218,00/2=609,00грн.

Виходячи з вищенаведеного, особливо великий розмір за ст. 190 КК України,в 2013 році становив 573,00*600=343800,00грн., в 2014 році- 609,00*600= 365400,00 грн., в 2015 році-609,00*600= 365400,00 грн.

Однак, з викладених фактичних обставин кримінального правопорушення не є зрозумілим на яку саме дату 2013, 2014 чи 2015 рік, було визначено матеріальний збиток.

При цьому, зі змісту обвинувального акту не зрозуміло, виходячи з якого розрахунку та якого розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян слідчий визначив розмір завданий КП «Кривбасводоканал» як такий, що становить особливо великий .

Крім того, в обвинувальному акті відсутні посилання на момент закінчення злочину за ч.4 ст. 190 КК України, що є порушенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України

Колегія суддів зауважує, що у формулюванні обвинувачення повинно бути зазначено час вчинення правопорушення, зокрема момент закінчення злочину та настання шкідливих наслідків, спосіб його вчинення, ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинувачених на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1) ч.3 ст.42 КПК України вони мають право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують. При цьому, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують.

Відповідно до ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, нехтування положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України позбавляє обвинуваченого ОСОБА_8 права знати в чому його звинувачують, та порушують його права на захист.

Усе вище зазначене, на думку колегії свідчить про поверхневий, формальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, та визначення правової кваліфікації діянь, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , що є порушенням не лише норм визначених статтею 291 КПК України, а й порушує право обвинуваченого на захист, ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки обвинувачення має бути зрозумілим.

Вищенаведені порушення є істотними та такими, що унеможливлюють вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суперечить п. 2 ст. 291 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ст.ст. 110, 109, 242, 291 КПК України, враховуючи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 06 березня 2015 року в ЄРДР за № 0000118, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.366 КК України, - повернути прокурору, як такий, що не відповідає положенням ст. 291 КПК України, - для усунення недоліків.

Ухвала суду про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2