АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/1657/15-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/708/16 подіновська г.в.
категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001608 , щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокам`янка Каховського району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого оператором машин у ПП « ОСОБА_8 », не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 червня 2015 року,

встановила:
Цим вироком ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у три роки та на підставі ст. 76 ч. 1 п. 2, 3 КК України зобов`язано: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний виним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.
ОСОБА_7 13 липня 2014 року, приблизно о 03.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.9 а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), керуючи технічно справним мотоциклом «Viper V200F2», без реєстраційного номера, рухаючись у с. Новокам`янка Каховського району Херсонської області, по вул. Садовій, у напрямку вул. Каховська, в районі закруглення дороги, виконуючи поворот вправо, не обрав безпечної швидкості та правильної траєкторії руху, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які рухалися в зустрічному напрямку мотоцикла по лівому узбіччю.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 307 к від 20.10.2014 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани на зовнішній поверхні лівої голені, яка ускладнилася некрозом м`яких тканин лівої голені, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Також, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 к від 23.04.2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу з перелому гратчатої кістки, перелом передньої і задньої стінки лобових пазух, перелом стінок правої гайморової пазухи, забій головного мозку, пневмоцефалія в області міжпівкульової борозни і в лобних областях, крововиливи в лобні пазухи, праву гайморову пазуху, осередки гратчатої кістки, садна в області лобу і пара орбітальні гематоми, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також переломи 1-го ребра справа, 1-4 ребер зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Вказані наслідки знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням збоку водія ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:
1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків,
2.9 а) водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що відповідно обвинувального акту дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Проте суд, в порушення вимог ст. 337 КПК України, жодним чином не мотивуючи свого рішення, кваліфікував дії ОСОБА_7 як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження, без зазначення всіх кваліфікуючих ознак злочину, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. У зв`язку з чим просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Визнати останнього винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком у 3 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак суд першої інстанції зазначених вимог закону належним чином не виконав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення у порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_10 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_9 тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, та дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час судового розгляду, суд встановивши, що учасники судового провадження не заперечують проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, розглянув справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Проте, в порушення вимог ст. 337 КПК України, вийшов за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, кваліфікувавши дії останнього як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд не досліджуючи фактичних обставин кримінального провадження, в порушення вимог ст. 337 КПК України, змінив правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, суд не врахував роз`яснень, що містяться у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті відповідно до яких порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК, слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті, яка передбачає більш тяжкі наслідки. При цьому у вироку необхідно зазначати всі кваліфікуючі ознаки злочину.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, а тому, відповідно до ст. 412 КПК України, є істотними.

Враховуючи наведене, вирок щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді в іншому складі суддів зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2