Єдиний унікальний номер 725/958/16-к
Номер провадження 1-кп/725/47/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження за № 0000232 від 10 березня 2015 року з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого арбітражним керуючим ТзОВ «Санаторій «Золотий колос», з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України за наступних обставин.

Так, Так, на початку 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Малятинецького сільського голови ОСОБА_7 з приводу придбання нежитлових приміщень колишньої здравниці, яка знаходиться на території села. На це останній сказав, що до цих об`єктів колись мало відношення ТзОВ «Санаторій «Золотий колос», тому з приводу придбання цього майна йому необхідно звернутись до арбітражного керуючого вказаного Товариства ОСОБА_5 .

У зв`язку із цим 06.03.2015 року ОСОБА_6 зустрівся із арбітражним керуючим ОСОБА_5 та повідомив, що має намір придбати майно здравниці в селі Малятинці по вулиці Дружби Народів 21. На це ОСОБА_5 вказав, що це майно фактично належить ТзОВ «Санаторій «Золотий колос», однак документально це ще не оформлено, а всім майном він розпоряджається як арбітражний керуючий відповідно до постанови Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2015 року. Поряд з цим ОСОБА_5 повідомив, що в силу своїх повноважень арбітражного керуючого, пов`язаних із контролем за управлінням і розпорядженням майном боржника ТзОВ «Санаторій «Золотий колос» він може здійснити ряд заходів, спрямованих на відчуження майна на користь ОСОБА_6 , починаючи із звернення до суду і закінчуючи остаточним оформленням документів та підписанням договору купівлі-продажу цих нежитлових приміщень, але за це ОСОБА_6 має надати йому неправомірну вигоду. На це ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в разі непогодження із арбітражним керуючим, майно буде продано іншим особам та бажаючи його придбати, на таку пропозицію ОСОБА_5 погодився. Тоді ОСОБА_5 обумовив, що ОСОБА_6 має надавати йому кошти в якості неправомірної вигоди частинами, які він буде називати.

Одержавши згоду ОСОБА_6 , арбітражний керуючий ОСОБА_5 сказав надати йому першочергово в якості частини неправомірної вигоди кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Під час чергової зустрічі 15 травня 2015 року ОСОБА_6 , діючи у відповідності до попередньої домовленості, знаходячись на перехресті вулиць Герцена-Гаврилюка в місті Чернівці у своєму автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 передав ОСОБА_5 названу йому суму коштів у якості першої частини неправомірної вигоди 2000 (дві тисячі) гривень за вчинення ОСОБА_5 ряду дій, спрямованих на відчуження приватному підприємцю майна, а арбітражний керуючий їх одержав.

10 серпня 2015 року ОСОБА_5 , зустрівшись із ОСОБА_6 у приміщенні свого офісу №49 за адресою по АДРЕСА_3 (який у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований за номером 1) повідомив, що звертається до суду за визнанням права власності на майно за ТзОВ «Санаторій «Золотий колос», що в подальшому надасть можливість переоформити це майно безпосередньо на ОСОБА_6 . Однак, за таке звернення до суду, яке ОСОБА_5 вчиняє як розпорядник майна і службова особа підприємства, і як наслідок одержання належного судового рішення, ОСОБА_6 має передати йому наступну частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США.

12 серпня 2015 року ОСОБА_6 прийшов до ОСОБА_5 у приміщення того ж офісу та передав останньому частину названої суми неправомірної вигоди, а саме 1000 (одну тисячу) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України складало 21370 (двадцять одну тисячу триста сімдесят) гривень, а ОСОБА_5 , відповідно, їх одержав.

В подальшому, 12 жовтня 2015 року, знаходячись на АДРЕСА_3 у своєму автомобілі ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 іншу частину названої неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України складало 21490 (двадцять одну тисячу чотириста дев`яносто) гривень, за вчинення ОСОБА_5 однієї із запланованих дій, спрямованих на відчуження на користь приватного підприємця майна. ОСОБА_5 ці кошти одержав. Поряд з цим ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 100 (сто) доларів США для оплати послуг юриста, які той використав за цим призначенням.

23 жовтня 2015 року ОСОБА_5 під час зустрічі у своєму офісі із ОСОБА_6 сказав про необхідність надання наступної частини неправомірної вигоди, а саме коштів у сумі 200 (двісті) доларів США за прискорення виконання дій з відчуження майна на користь останнього. На це ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що раніше вже надав згоду на надання неправомірної вигоди, знову погодився. Наступного дня, 24 жовтня 2015 року ОСОБА_6 , знаходячись на вулиці Герцена біля будинку №1а в місті Чернівці у своєму автомобілі передав ОСОБА_5 наступну частину неправомірної вигоди у вигляді названої йому суми грошових коштів у розмірі 200 (двісті) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України складало 4456 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень а той їх одержав.

13 листопада 2015 року після визнання судом за Товариством права власності на вказане майно ОСОБА_5 у приміщенні свого офісу повідомив про це ОСОБА_6 та зазначив, що ним, як арбітражним керуючим це майно вже виставлено на аукціон і ОСОБА_6 достатньо привести туди свого знайомого, який за результатами торгів стане переможцем, а він як арбітражний керуючий підпише договір купівлі- продажу, і майно перейде у фактичну власність ОСОБА_6 . Одночасно ОСОБА_5 зазначив, що за такі його дії як арбітражного керуючого, пов`язані із відчуженням приміщень колишньої здравниці за літерами «А», «Б», «В», «Г» (загальною площею 911,3 кв.м.) по

АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 має

передати йому остаточну частину обумовленої раніше неправомірної вигоди

у вигляді грошових коштів у сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США.

В подальшому, 26 листопада 2015 року під контролем ОСОБА_5 відбувся аукціон на ТзОВ «Буковина-Аукціон», у якому формально переможцем стала особа, залучена ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_8 . По закінченню аукціону ОСОБА_5 наголосив ОСОБА_6 , що підпише та надасть документи після надання йому неправомірної вигоди.

08 грудня 2015 року ОСОБА_6 приїхав на автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 до будинку АДРЕСА_5 , де до його автомобіля сів ОСОБА_5 . Тоді ОСОБА_6 , діючи у відповідності до попередньої домовленості надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України складало 68007 (шістдесят вісім тисяч сім) гривень у якості остаточної частини названої тим неправомірної вигоди за вчинення дій з відчуження майна Товариства на користь ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 їх одержав. Одержавши остаточну частину коштів у якості неправомірної вигоди ОСОБА_5 як підтвердження виконання всіх дій із реалізації нерухомого майна на користь ОСОБА_6 , передав останньому підписаний договір купівлі-продажу, акт прийому-передачі і технічну документацію на ці нежитлові приміщення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368-4 КК України, тобто одержання особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг неправомірної вигоди за вчинення дій або бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах особи, яка їх надає чи передає.

Під час досудового розслідування між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його захисника, 29 лютого 2016 року досягнуто і підписано угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України та несе покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14450 грн. з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, із застосуванням заходу кримінально-правового характеру, передбаченого ст. 96-1 КК України спеціальної конфіскації грошових коштів в сумі 2200 доларів США, з яких 1000 доларів США, станом на 12.08.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становило 21370 гривень, 1000 доларів США, станом на 12.10.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становило 21490 гривень, 200 доларів США, станом на 23.10.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становило 4456 гривень, а всього 47316 гривень та 2000 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.3 ст. 368-4 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами червертою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та сприяння органу досудового розслідування у розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 368-4 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29 лютого 2016 року між прокурором та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14450 грн. з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, із спеціальною конфіскацією грошових коштів в сумі 2200 доларів США, з яких 1000 доларів США, станом на 12.08.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становить 21370 гривень, 1000 доларів США станом на 12.10.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становить 21490 гривень, 200 доларів США, станом на 23.10.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України становить 4456 гривень, а всього 47316 гривень та 2000 гривень.

Обрану ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази:

-грошові кошти в сумі 2900 доларів США, номіналом по 100 доларів США кожна, із серійними номерами: KL37912748D, KL37912751D, KB44101371F, LH78329839B, KD28466373B, HF02983728C, KB44173066D, KB51547900Q, KL78206254A, KB21705943N,HF02983725C, HB89194218K, KB61191307F, KE55690944A, FB17278740C, KL379127447D, FF16516938B, LH78329840B, DE03240576A, HB37528603, KB75531362E, KB93417220N, KE20240382B, HB11828234C, KL06118683B, KL37912749D, HB22097807J, AB79220523G, CB42277015B, передані на зберігання до кімнати речових доказів прокуратури Чернівецької області повернути в ФЕУ СБ України;

-портфель чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати речових доказів Прокуратури Чернівецької області повернути ОСОБА_5

-грошову купюру номіналом 100 (сто) доларів США із серією та номером LD14966925D, передану на зберігання до кімнати речових доказів прокуратури Чернівецької області - повернути в ФЕУ СБ України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1