АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/1145/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/68/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду від 9 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має утриманні одну неповнолітню дитину, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.125 КК України на 100 годин громадських робіт.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 23 вересня 2015 року біля 15 години, перебуваючи на пасовищі, яке розташоване неподалік с.Лопушне Лановецького району Тернопільської області, в ході конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, наблизився до нього, та вихопивши вила, які він тримав у руці, умисно наніс металевою частиною вказаних вил один удар в ділянку лівого коліна ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого коліна з поширенням на передню поверхню верхньої третини лівої гомілки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вищевказаний вирок скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що суд невірно оцінив обставини справи, не врахував відсутність доказів його вини, вирок винесено на припущеннях. Зокрема, свідок ОСОБА_10 дружина потерпілого є зацікавленою особою і до її показань слід відноситись критично, так як між їхніми сім`ями існує давній конфлікт.

Вказує також на те, що свідок ОСОБА_11 , голова сільської ради дала суду неправдиві показання про його негативну поведінку, оскільки між ними також існує неприязнь. Крім того судом безпідставно залишено без задоволення його клопотання про дослідження як доказ слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_9 , який вказував, що ОСОБА_7 наніс йому удар задньою поверхнею зубців вил, а відповідно до висновків судово-медичної експертизи №1454 синець розміщений косо-вертикально зверху вниз і зліва направо, що суперечить одне одному.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які в судових дебатах, а обвинувачений і в останньому слові просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, прокурора, та потерпілого, які в судових дебатах просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.
Як встановлено матеріалами справи, судом дотримано вимог кримінально-процесуального закону, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені детально викладеними у вироку доказами.
Як пояснив потерпілий ОСОБА_9 , 23 вересня 2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. на пасовищі поблизу с.Лопушне Лановецького району Тернопільської області між ним та обвинуваченим виник конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_7 вихопив вила, які були встромлені в солому на його підводі та почав ними бити коней. Коли він словесно намагався зупинити обвинуваченого, той вдарив його металевою частиною вил в ліве коліно, внаслідок чого він відчув різкий біль і почав накульгувати. Після конфлікту вони вирішили поїхати в сільську раду, де він сільській голові розповів про даний конфлікт.

Вищенаведені показання потерпілого за свою суттю та хронологією подій об`єктивно підтверджуються показами допитаних судом першої інстанції свідків та виснолвком судово-медичної експертизи, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно поклав їх в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .

Зокрема, свідок ОСОБА_10 ствердила, що 23 вересня 2015 року в післяобідню пору вона разом з чоловіком ОСОБА_9 вивозили сміття. Коли вони взяли гречаної соломи з поля, яке знаходилося неподалік, її чоловік поїхав, а вона залишилася. По дорозі чоловік зустрів ОСОБА_7 , з яким в нього виникла сварка. Початок сварки вона лише чула, однак, підбігши, вона побачила, як ОСОБА_7 бив вилами коней по ногах, а потім вдарив її чоловіка вилами в ліве коліно. Після цього вона разом з чоловіком поїхала в сільську раду.

Як пояснила свідок ОСОБА_11 , сільський голова Лопушненської сільської ради Лановецького району, 23 вересня 2015 року після 15 год. до неї в сільську раду прийшла сім`я ОСОБА_12 і розповіли про конфлікт з ОСОБА_7 . Крім того вона побачила, що ОСОБА_9 накульгує, на її запитання, що сталось, пояснив, що його вилами вдарив ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 23 вересня 2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. її чоловік ОСОБА_7 приїхав додому та розповів, що сусід ОСОБА_9 викрадає належну їм гречану солому. Вони викликали міліцію і поїхали на місце події, де побачили ОСОБА_10 . Згодом туди прийшов ОСОБА_9 , який накульгував.

Із висновку судово-медичної експертизи №1454 від 27.10.2015 року вбачається, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого коліна з поширенням на передню поверхню верхньої третини лівої гомілки, виникли від щонайменше одноразового травматичного впливу тупого предмета приблизно за 3-5 діб до судово-медичної експертизи. Враховуючи розташування та властивості вказаного синця, його виникнення в ОСОБА_9 при нанесенні удару задньою поверхнею зубців вил не виключається. Виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно критично оцінив покази обвинуваченого про те, що він не наносив удару вилами потерпілому, оскільки дані пояснення спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які в судовому засіданні вказували, що саме ОСОБА_7 завдав удару металевою частиною вил в ліве коліно ОСОБА_9 . Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підтвердили, що після інциденту бачили ОСОБА_9 , який накульгував, а свідок ОСОБА_11 стверджувала, що потерпілий казав, що він накульгує, бо його вдарив вилами ОСОБА_7 .

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що з моменту припинення конфлікту та до приїзду працівників міліції ОСОБА_9 жодних ударів більше ніхто не завдавав, що також підтверджує той факт, що тілесні ушкодження йому заподіяв саме ОСОБА_7 .

Щодо вказівок обвинуваченого про те, що судом не було задоволено його клопотання про дослідження слідчого експерименту з ОСОБА_9 , який вказує на суперечність його показів про удар задньою поверхнею зубців вил до висновків судово-медичної експертизи №1454 про розміщення синця орієнтованого косо-вертикально зверху вниз і зліва направо, то вони є безпідставними, оскільки згідно вищезазначеного висновку розташування та властивості виявленого у ОСОБА_9 синця, його виникнення при нанесенні удару задньою поверхнею зубців вил не виключається.

Тому з вищенаведених підстав необхідності у дослідженні даної обставини, встановленої під час кримінального провадження в суду першої інстанції не було.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, за місце проживання характеризується негативно, думку потерпілого.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 100 годин громадських робіт, в той час як санкція вказаної статті передбачає і більш суворе покарання в виді громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Дане покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при перевірці справи за апеляційними скаргами прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду від 9 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2