Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/509/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 року щодо

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Єнакієво Донецької області, розлученого, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Запоріжжі, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Запоріжжі, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_5 ; раніше не судимого;

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.260 та ч.1 ст.263 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Запоріжжі, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_7 , раніше не судимого;

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився в м. Запоріжжі, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше не судимого;

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 та ч.1 ст.263 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 скасувати. Призначити новий судовий розгляд вказаного обвинувального акта в суді першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 КК України, ОСОБА_14 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294 КК України, ОСОБА_15 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст.260 та ч. 1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_17 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 та ч.1 ст.263 КК України, повернуто заступнику начальника відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_18 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвалено залишити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_19 - заставу.

Запобіжний захід іншим обвинуваченим - не обирався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, захисників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи обвинувальний акт суд у своїй ухвалі зазначив, що він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, т.я. фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, викладені не конкретно, поверхово, без зазначення деталізації обставин обвинувачення, мають місце протиріччя відносно кваліфікації вчинених обвинуваченими злочинів, тоді як, відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб інші обставини вчинення кримінального правопорушення), тобто, конкретні дії обвинувачених осіб, а не загальні припущення, до того ж повинна бути зазначена оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В обвинувальному акті інкримінується обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 створення воєнізованого формування, яке не передбачене законами України та участь і їх діяльності, тобто, створення формування, яке має організаційну структуру військового типу: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, в яких проводиться військова або стройова чи фізична підготовка.

Однак, прокурором не конкретизоване, хто саме створив це формування, які саме повноваження та функції виконували кожен із обвинувачених у воєнізованому формуванні, хто з них кому підпорядковувався, чи був у них статут із зазначенням структури органів управління, із задачами та завданнями учасників формування. При цьому, всім обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 інкримінується не тільки участь у воєнізованому формуванні, яке не передбачене законами України, а ще й у його створенні.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_13 та ОСОБА_17 звинувачені у погрозі вбивством щодо працівника міліції ОСОБА_20 , однак, в переліку потерпілих по справі, ОСОБА_21 , у якості потерпілого не має. До того ж, прокурором в обвинувальному акті не зазначене, які саме, за фактом, дії скоїв ОСОБА_17 щодо підготовки зброї для її застосування відносно працівника міліції ОСОБА_20 , погрожуючи йому вбивством.

Обвинуваченому ОСОБА_16 інкримінується вчинення хуліганства, із застосуванням зброї відносно трьох осіб, прізвища яких зазначені в обвинувальному акті, однак, їх також, у списку потерпілих не має.

Інкримінуючи обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 організацію масових заворушень, що супроводжувалися насильством до співробітників міліції, прокурором не зазначене у обвинувальному акті: чим самим були нанесені потерпілим тілесні ушкодження.

Тобто, обвинувальний акт містить неповноту фактичних обставин кримінальних правопорушень, не чітко сформульоване обвинувачення, не зазначено, які саме злочинні дії обвинуваченими були скоєні, для звинувачення у тих злочинах, які їм інкриміновані, що відповідно до вимог ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.11.2015р., були встановлені недоліки в обвинувальному акті щодо пред`явлення звинувачення відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та обвинувальний акт був повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, однак, прокурор Запорізької області, на думку суду, не виконав вимоги законодавства про усунення цих недоліків.

А також, реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту містить матеріали досудового розслідування, з якими обвинувачені та їх адвокати не були ознайомлені, що порушує їх право на захист, крім того, в цьому реєстрі є посилання на документи, які свідчать про проведення слідчим процесуальних дій, після закінчення досудового слідства.

До обвинувального акту надані розписки обвинувачених та їх адвокатів про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування і цивільного позову без зазначення дати їх написання, що є порушенням вимог ст.291 ч.4 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обвинувачуються у створенні незаконного воєнізованого формування під виглядом діяльності громадської організації "Визвольний Рух "Сила Нації" та участі в його діяльності, тобто у обвинувальному акті чітко вказано, що саме обвинуваченими створено вказане незаконне воєнізоване формування, що зрештою зазначено і судом в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, висновки суду щодо не зазначення в обвинувальному акті осіб, які створили вказане незаконне воєнізоване формування не відповідають положенням обвинувального акту у кримінальному провадженні.

Твердження суду про відсутність в обвинувальному акті відносно вказаних осіб деталізації обставин обвинувачення, оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження взагалі не ґрунтуються на нормах чинного КПК України, оскільки зазначення вказаних обставин не передбачено положеннями ст. 291 КПК України, а оцінка доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 89 КПК України, здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Судом першої інстанції вказано на відсутність у списку потерпілих ОСОБА_20 , якому ОСОБА_17 погрожував застосуванням вогнепальної зброї та не зазначення потерпілих від хуліганських дій, які вчинено ОСОБА_16 . При цьому судом взагалі не вмотивовано чим саме вказані обставини перешкоджають призначенню обвинувального акта до розгляду, з рештою, відповідно до положень ч.7 ст.55 КПК України за відсутності згоди особи на визнання потерпілим вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Оскільки і ОСОБА_20 і інші особи, відносно яких вчинено хуліганські дії ОСОБА_16 залучені до вказаного кримінального провадження у якості свідків вказані обставини жодним чином не перешкоджають призначенню обвинувального акту до розгляду та не свідчать про неповноту чи не конкретність обвинувачення.

Щодо не зазначення в обвинувальному акті, на думку суду, дій, які здійснював ОСОБА_17 щодо підготовки зброї для її застосування відносно працівника міліції ОСОБА_20 , то відповідно до положень п. 10 ППВСУ "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" від 26.06.1992 № 8 під погрозою вбивством треба розуміти виражений зовні та доведений до особи намір позбавити життя працівника правоохоронного органу. Оскільки в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_17 , направивши ствол автомата на ОСОБА_20 , погрожував йому автоматичною вогнепальною зброєю повідомивши про намір та готовність її застосувати, висновки суду в цій частини є надуманими та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.

Твердження суду про не зазначення прокурором чим саме нанесено удари працівникам міліції під час масових заворушень, організованих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взагалі не відповідають положенням обвинувального акту, де в повній мірі зазначено вказані обставини (абзац 3 сторінки 3 обвинувального акту).

Щодо порушення, на думку суду, права на захист у зв`язку з не ознайомленням обвинуваченого ОСОБА_17 з процесуальними документами, а саме з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , то вказані документи є процесуальним рішенням, а не слідчою дією, не є джерелом доказів у кримінальному провадженні та не стосуються ОСОБА_17 і факт не ознайомлення з ними останнього жодним чином не свідчить про порушення його права на захист.

Щодо проведення слідчим, на думку суду першої інстанції, процесуальних дій після закінчення досудового розслідування прокурор вказує, що відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України стадія досудового розслідування закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта і всі слідчі (розшукові) дій та процесуальні рішення у вказаному кримінальному провадженні стороною обвинувачення проведено до закінчення досудового розслідування, тобто до передачі обвинувального акта до суду 24.12.2015.

Відсутність у розписках обвинувачених дати їх написання не є перепоною для призначення розгляду кримінального провадження, оскільки положеннями ч.4 ст.291 КПК України передбачено лише наявність таких розписок і не закріплено жодної вимоги до їх змісту.

За таких обставин жодних суттєвих порушень вимог КПК та КК України, які б перешкоджали розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, стороною обвинувачення під час складання обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні не допущено.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 КК України, ОСОБА_14 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ст.293, ч.1 ст.294 КК України, ОСОБА_15 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст.260 та ч. 1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.260, ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_17 , за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.28 - ч.1 ст.345 та ч.1 ст.263 КК України, повернуто заступнику начальника відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_18 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4