печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2016 Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №000428, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, маючої середню-спеціальну освіту, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 раніше судимої:

01.11.2002 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

06.08.2003 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі;

12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до двох років і двох місяців позбавлення волі;

27.08.2010 Голосіївським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 309 КК України до двох років трьох місяців позбавлення волі, звільнена з місць позбавлення волі 08.12.2011 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком на сім місяців одинадцять днів;

07.05.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

18.06.2015 Шевченківським районним судом м. Києва з урахуванням вироку апеляційного суду м. Києва від 03.09.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

14.07.2015 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , будучи раніше судимою, належних висновків для себе не зробила і маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість повторно вчинила злочин за наступних обставин.

Так вона, 24.01.2015 приблизно о 20.05 годині приїхала до ресторану «Мілк Бар», що розташований на вулиці Шота Руставелі, 16 в м. Києві. Зайшовши до приміщення вказаного ресторану, зупинилась біля барної стійки та почала оглядати приміщенні ресторану, його відвідувачів. В цей час поруч із ОСОБА_8 , де стояв барний стілець, знаходилась раніше не знайома ОСОБА_9 , яка повісила на вказаний стілець свою жіночу шубу, в кишені якої знаходився мобільний телефон «Айфон 5» з навушниками та пішла до жіночої кімнати (туалету). ОСОБА_8 побачила, що на стільці поруч із нею знаходиться жіноча шуба, а власниця відійшла. В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на повторне викрадення чужого майна. ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з стільця вказану шубу, вартістю 40 000 гривень, в кишені якої знаходився мобільний телефон «Айфон 5» з навушниками, вартістю 15 000 гривень, в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якої коштів не було, що належать ОСОБА_9 , поклала їх під полу своєї шуби (під праву сторону) та вийшла з вказаними речами за межі приміщення ресторану. Повторно таємно викравши чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме шубу, вартістю 40 000 гривень, в кишені якої знаходився мобільний телефон «Айфон 5» з навушниками, вартістю 15 000 гривень, в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 гривень, ОСОБА_8 залишила місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю в межах висунутого обвинувачення та підтвердила, що вчинила його за викладених в обвинувальному акті обставинах, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, не оспорювала перелік та вартість викраденого майна, суму спричинених збитків, а також погодилась з юридичною оцінкою її дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Просила суворо її не карати, зазначивши, що на даний час усвідомила наслідки своїх дій, щиро розкаялась, має на утриманні малолітню дитину та в подальшому не допускатиме протиправної поведінки.

Потерпіла ОСОБА_9 , повідомлена про місце, дату та час судового розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, поклавшись щодо визначення виді і міри покарання обвинуваченій на розсуд суду.

За згодою сторін провадження, оскільки обвинувачена повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину та не оспорює фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, цивільний позов в провадженні не заявлявся, судом визнано можливми розглянути справу та встановити всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у відсутність потерпілої.

Сторони провадження вважали недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження. За згодою осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачена повністю визнає свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, у суду відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченої, положення ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового розгляду роз`яснення та зрозумілі.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченої як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, дії ОСОБА_8 , які полягали в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України та вину ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину вважає доведеною.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої, суд враховує, що вона на обліку лікаря-психіатра не перебуває, з 11.10.2002 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом із діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, раніше судима, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, за місцем реєстрації характеризується формально позитивно.

В якості пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує визнання обвинуваченою вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання винної згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення їй покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до неї ст. ст. 69 та 75 КК України, оскільки призначення іншого виду покарання не буде відповідати характеру скоєного злочину, ступеню його суспільної небезпеки, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею інших злочинів, а тому їй слід призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч.2 ст. 185 КК України.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення нею нових злочинів.

При цьому, оскільки злочин, у вчиненні якого визнано винуватою ОСОБА_8 , мав місце до ухвалення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2015 та Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2015 з урахуванням вироку Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2015, покарання ОСОБА_8 має бути призначено із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд враховує, що правоохоронні органи не вжили належних заходів для своєчасного розкриття злочинів та об`єднання кримінальних проваджень і вважає можливим при призначенні покарання за ч. 4 ст. 70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбуття покарання обвинуваченою ОСОБА_8 строк її попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою слід залишити без зміни.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком та за вироком Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2015 більш суворим, призначеним за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2015, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання обчислювати з 30.01.2015.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази: мобільний телефон «Айфон 5», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити ОСОБА_9 за належністю як законному володільцю.

Документи та носії інформації в якості доказів, долучені до матеріалів судового провадження залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1