Справа № 460/1183/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/37/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 460/1183/15-к про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 407 КК України

з участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 01.10.2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено:

за ч. 3 ст. 407 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винним у тому, що 9 квітня 2014 року його було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня він вибув для проходження військової служби у військову частину, де наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 9 жовтня 2014 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду такелажника 3 евакуаційного відділення евакуаційного взводу ремонтної роти.

3 листопада 2014 року о 08.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 самовільно залишив межі розташування військової частини та без поважних причин незаконно перебував поза межами її розташування, за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. 1 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 самостійно прибув до військової частини п/п НОМЕР_2 для проходження військової служби, про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Яворівського районного суду від 01.10.2015 року скасувати частково та ухвалити новий, яким на підставі ст.48 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки внаслідок зміни обстановки він не є суспільно небезпечною особою.

В обґрунтування покликається на те, що він з 19.06.2014р. по 27.07.2014р. та з 29.07.2014р. по 31.08.2014р. приймав участь у проведенні антитерористичної операції. Прибув до в/ч № НОМЕР_2 14.11.2014р. Після переведення його до в/ч № НОМЕР_2 , нікуди не залучався. З дозволу командирів у п`ятницю вони роз`їжджались по домівках, а в понеділок приїжджали до військової частини. Так, 31.10.2014 р. він приїхав додому, де в його дружини погіршився стан здоров`я у зв`язку з вагітністю. У випадку необхідності з`явитись на службу, йому мали зателефонувати з військової частини. ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син. ОСОБА_6 , просить взяти до уваги те, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, притягується вперше за злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиро розкаюється та у даний час звільнений з військової служби, а призначене йому покарання є надто суворим.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 1 жовтня 2015р. без змін. Вказує на те, суд вірно врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вірно встановив обставини, які пом`якшують покарання, та призначив йому покарання в межах установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, як і правильність їх кваліфікації, в апеляційній скарзі не оспорюється. Суд розглянув кримінальне провадження за правилами ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювались.

Щодо поставленого в апеляційній скарзі питання про скасування вироку суду, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку з зміною обстановки, то такі вимоги не ґрунтується на вимогах Закону і обставинах кримінального провадження.

Згідно ст. 48 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з зміною обстановки можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої або середньої тяжкості, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала були суспільно-небезпечною.

Отже, у ст. 48 КК України передбачено дві підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності: втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки та втрата особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягала її зміна на час розгляду справи в суді, встановити, чи після вчинення злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним або чи можна визнати особу такою, що перестала бути суспільно небезпечною у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 09.04.2014р. призваний під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , з 09.10.2014р. військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №126 від 02.06.2015р. ОСОБА_6 звільнений в запас за підпунктом «є» (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період) частини 8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » №34-РС від 29.05.2015р.

Оскільки після скоєння ОСОБА_6 злочину, самовільного залишення місця служби, обстановка не змінилась, та приймаючи до уваги, що він, будучи звільненим в запас, знову може бути призваний на військову службу, відсутні підстави вважати що після вчинення злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння перестало бути суспільно-небезпечним, чи особа перестала бути суспільно-небезпечною.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 407 КК України на підставі ст. 48 КК України в зв`язку зі зміною обстановки, та вважає, що судом першої інстанції було обгрунтовано відмовлено у відповідному клопотанні обвинуваченого.

Щодо покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 , то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі покарання обставини з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин, вагітності дружини, незадовільного стану його здоров`я. З зазначених підстав, суд призначив обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, мінімальне згідно санкції статті, за якою кваліфіковано злочин та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, за умови виконання покладених на нього обов`язків на протязі встановленого судом іспитового строку.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, є обгрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

А тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 01.10.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: