КП№ 278/838/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
17 листопада 2016 року Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в залі суду кримінальне провадження, за яким обвинувачується: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, розлучений, з вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітнього сина, капітан, начальник групи контрольно-записувальної апаратури та обробки інформації військової частини НОМЕР_1 , -
за частиною 3 статті 410 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 12.07.2010 на посаді старшого техніка групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури і обробки інформації, з 14.11.2011 і по теперішній час у начальника групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури та обробки інформації вказаної військової частини.
04.08.2011 ОСОБА_6 на підставі акту № 53 (прийому-передачі майна) передано справи та ввірено майно групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури, обробки інформації цієї частини, серед якого спеціальну техніку: «МАЯК 85М» № НОМЕР_2 , «Луч 71МК-1» № НОМЕР_3 , «Луч 71МК-1» № НОМЕР_4 , «МАЯК 85М» № НОМЕР_5 , «МАЯК 85М» № НОМЕР_6 . Під час інвентаризації названого військового майна у період з 09.11.2015 по 29.12.2015 його нестач не виявлено.
Обізнаний із результатами інвентаризації, ОСОБА_6 в силу службового становища достовірно знав про місце зберігання виробів: «МАЯК 85М» № НОМЕР_2 , «Луч 71МК-1» № 864047, «Луч 71МК-1» № 884066, «МАЯК 85М» № Ю1910002, «МАЯК 85М» № Ю1910007, стан охорони приміщення, конструктивні особливості виробів, їх цінність та можливість демонтажу і мав вільний доступ до цього майна.
Користуючись цим, обвинувачений у період з 25.12.2015 по 01.02.2016, зловживаючи своїм службовим становищем, будучи військовою службовою особою шляхом вільного доступу до території і приміщень групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури, обробки інформації військової частини НОМЕР_1 , з кімнати № 3 указаної групи з метою особистого збагачення незаконно заволодів ввіреним йому майном, а саме: 2 субблоками 7ю3.073.000 блоку БМП-85 №902023, годинником АЧС-1 блоку БК-3 з виробу Маяк-85 № Ю1910007; 3 субблоками 7ю3.073.000 блоку БМП-85 №Ю4900102, годинном АЧС-1 блоку БК-3, 27, 28 субблоками блоку 3ЛН-К1 з виробу Маяк-85 № Ю1910002, 11 субблоками (А1, А3-А12) блоку 16ЛН № 884109 з виробу Луч-71 МК-1 №884066. Зі стоянки технічно-експлуатаціїної частини військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 незаконно заволодів: 1 блоком 6ЛН-К, 2 блоками 3ЛН-К-1, 8 субблоками блоку 6ЛН-К №864090, 12 субблоками А1-А12 блоку 16ЛН №864076, 12 субблоками А1-А12 блоку 16ЛН №368251810, конденсатором типу Км су блоків блоку МН-С №151160250 з виробу Луч-71 МК-1 № НОМЕР_3 ; 1 блоком 3ЛН-К-1, 1 магнітофоном МН-П із комплекту «Обзор», 1 блоком БП МН-С, 4 субблоками 7ю3.073.000 блоку БМП-85 №902023, 3 субблоками блоку БКУ-85 №902025, 4 субблоками блоку логіки, 12 субблоками блоку МН-С №400771, годинником АЧС-1 блоку БК-3 з виробу Маяк-85М № 902029, загальною вартістю 201100 грн.
Внаслідок розукомплектування спеціальної техніки ОСОБА_6 за вищевказаних обставин в/ч НОМЕР_1 унеможливлено належне її використання для обробки польотної інформації, чим заподіяно державі в особі в/ч НОМЕР_1 істотну шкоду.
Беручи до уваги, що зазначені фактичні обставини справи ніким не оспорювались, суд на підставі частини 3 статті 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Діяння, вчинене ОСОБА_6 , прокурором кваліфіковано за частиною 3 статті 410 КК України як заволодіння військовою службовою особою військовим майном шляхом зловживання службовим становищем, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду. На підтвердження існування на момент вчинення ОСОБА_6 зазначеного діяння особливого періоду в обвинувальному акті зазначено, що у зв`язку із затвердженням Верховною Радою України указів Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 6 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суд вважає, що даючи юридичну оцінку обставинам справи, прокурором помилково кваліфіковано діяння ОСОБА_6 як вчинене в умовах особливого періоду, виходячи з наступного.
Визначення поняття «особливий період» міститься в ст. 1 Закону України «Про оборону України», відповідно до якого такий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає особливий період як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій
Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Визначення поняття «воєнний час» законодавство України не містить. Суд вважає, що цьому поняттю відповідає поняття воєнного стану, яке міститься в ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до якого (в редакції на момент вчинення ОСОБА_6 зазначеного діяння) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Оскільки в України у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на Сході країни воєнний стан не введено, отже, воєнний час не наступив, тому особливий період обмежився часом мобілізації.
Мобілізація відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Часткову мобілізацію в Україні було оголошено та проведено у декілька етапів. Зокрема, указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015 починаючи з 20 січня 2015 року у три черги протягом 210 діб по 17 серпня 2015 року. Таким чином, зазначеним указом Президента України мобілізація як комплекс відповідних заходів зі сторони держави оголошувалась не безстроково, а була обмеженою у часі. Суд не погоджується з доводом прокурора про те, що мобілізація, а отже й особливий період, тривають до прийняття рішення про демобілізацію, оскільки ані час мобілізації, ані особливий період названими законами України не пов`язуються із демобілізацією.
ОСОБА_6 вчинив інкримінований злочин в період часу 25.12.2015 по 01.02.2016, тобто після закінчення дії названого Указу Президента України про часткову мобілізацію, а отже після закінчення особливого періоду.
Відповідно до частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частиною 3 названої статті КПК України надано суду право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин суд виключає з інкримінованого ОСОБА_6 діяння кваліфікуючу ознаку вчинення злочину в умовах особливого періоду, та перекваліфіковує його діяння на частину 2 статті 410 КК України, як заволодіння військовою службовою особою військовим майном шляхом зловживання службовим становищем, що заподіяло істотну шкоду.
При призначенні покарання суд відповідно до статті 65 КК враховує, що злочин. вчинений ОСОБА_6 , є тяжким військовим злочином. Обвинувачений не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, характеризується позитивно. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Такою обставиною суд визнає й добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи безальтернативний характер санкції частини 2 статті 410 КК України, а також положення частини 1 статті 69 та частини 1 статті 75 КК України про неможливість призначення за корупційний злочин, вчинений ОСОБА_6 , більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією статті та звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи дані про особу обвинуваченого, наявність трьох пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе призначити йому покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини 2 статті 410 КК України.
Позов прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_6 181500 грн. матеріальних збитків, завданих злочином, визнаний ОСОБА_6 в повному обсязі, підлягає задоволенню.
Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, добровільно відшкодовані обвинуваченим. Речові докази (спеціальна апаратура) підлягає поверненню власнику військовій частині НОМЕР_1 . Під час досудового розслідування накладено арешт на майно обвинуваченого автомобіль Geely MR-7151А, номерний знак НОМЕР_7 . Ураховуючи, що судом задоволено цивільний позов прокурора, суд звертає стягнення на арештований автомобіль, що належить обвинуваченому. Ураховуючи призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись статтями 368-371, 373-375 КПК колегія суддів, -
у х в а л и л а:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 410 КК, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази: «Маяк 85М» (№ НОМЕР_2 , що на базі автомобіля Газ-66), «Луч- 71МК-1» (№ НОМЕР_3 , що на базі автомобіля Газ-66), «Луч- 71МК-1» (№ НОМЕР_4 , мобільного, знятого з автомобіл Газ-66), «Маяк 85М» (№ НОМЕР_5 , стаціонарний), «Маяк 85М» (№ НОМЕР_6 , стаціонарний), 4 субблоки блоку 6ЛН-К №864090 (лівий) виробу «Луч 71МК-1» №864047, 8 субблоків блоку МН-С №400771 виробу «Маяк 85М» № НОМЕР_2 , 10 субблоків блоку 3ЛН-К1 виробу «Маяк 85М» № НОМЕР_5 повернути військовій частині НОМЕР_1 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя:

Судді: