Ухвала

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 11 липня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин

і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, заперечуючи законність судових рішень, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм матеріального або процесуального права, які відповідно до ст. 438 КПК

є підставами для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч вимогам ст. 427 КПК у поданій скарзі не наведено обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону й необхідності скасування оспорюваної ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 85, 94, 284, 370, 404, 412, 417, 419, 440 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Крім того, засуджений, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК

не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також заявлена у скарзі вимога про скасування ухвали апеляційного суду і закриття кримінального провадження, за наявності ще

й обвинувального вироку, суперечить приписам ст. 436 КПК, якою визначено рішення, які приймає суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі

у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4

на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня

2016 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3