АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року адвокату ОСОБА_5 повернуто його скаргу на бездіяльність старшого слідчого з ОВС п`ятого відділу СУ КР ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000256, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Своє рішення слідчий суддя мотивував відсутністю у адвоката повноважень представляти інтереси володільця тимчасово вилученого майна, в інтересах якого ним подано скаргу. При цьому слідчий суддя зазначив, що адвокатом надано лише договір про надання правової допомоги, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, в той час, як право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, належить виключно володільцю такого майна, і оскільки таке оскарження передбачає захист цивільного права, то володілець тимчасово вилученого майна, яким згідно скарги є ТОВ «Тавр-Плюс», мав право відповідно до приписів ст.ст. 237, 244 Цивільного кодексу України доручити представляти його інтереси будь-якій особі на підставі довіреності.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
За доводами апелянта слідчий суддя помилково встановив відсутність у нього повноважень на представництво інтересів в судах ТОВ «Тавр-Плюс», оскільки відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» він має право представляти і захищати права та інтереси юридичних осіб у суді, і на підтвердження своїх повноважень він додав до скарги необхідні документи. Стверджує, що застосування норм Цивільного кодексу України у даному випадку є неправильним, оскільки скарга ним подана в рамках кримінального провадження, і тому його повноваження регулюються нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також звертає увагу на те, що поза увагою слідчого судді залишилось його посилання у скарзі на те, що незаконно вилучене майно було предметом надання правової допомоги.

Адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали за скаргою, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №1-кс/761/8357/2016, 7 квітня 2016 року адвокат ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого з ОВС п`ятого відділу СУ КР ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000256.
У скарзі повідомив, що 23 лютого 2016 року на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року про тимчасовий доступ до документів у даному кримінальному провадженні посадовими особами фіскальної служби були вилучені електронні носії інформації щодо контрагентів, а також ноутбуки, технічна документація, бухгалтерська, обсяги поставок та інші дані, які необхідні ТОВ «Тавр-Плюс» для здійснення підприємницької діяльності. Посилаючись на те, що вказане майно було вилучено у ТОВ «Тавр-Плюс» з подальшим позбавленням товариства права володіння, користування та розпорядження майном, тобто посадові особи фіскальної служби діяли в рамках ст. 167 КПК України у вигляді тимчасового вилучення майна, а ухвала про арешт вилученого майна на приймалась, вилучене майно не поверталось, і відповідь на звернення представника ТОВ «Тавр-Плюс» від 23 березня 2016 року до слідчого про повернення вилучених електронних носіїв інформації не отримано, адвокат порушив перед слідчим суддею питання про поновлення строку на подачу скарги на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна та просив зобов`язати слідчого повернути вилучені 23 лютого 2016 року електронні носії інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, виходячи зі змісту положень ч. 1 ст. 303 КПК України, в залежності від предмета оскарження визначаються і суб`єкти такого оскарження. Так, неповернення тимчасово вилученого майна може бути оскаржено до слідчого судді саме його володільцем.

Таким чином, під час досудового розслідування звертатися за захистом права щодо володіння конкретним майном має право його володілець шляхом оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо неповернення тимчасового вилученого майна, або уповноважити відповідно до положень ст. ст. 237, 244 ЦК України, іншу особу, в тому числі і адвоката, на представництво його інтересів, як про це правильно і зазначив слідчий суддя в своїй ухвалі.

Разом з тим, зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого з ОВС п`ятого відділу СУ КР ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000256, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, звернувся адвокат ОСОБА_5 , долучивши до скарги лише договір про надання правової допомоги, укладений з ТОВ «Тавр-Плюс», ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Крім того, стверджуючи у скарзі, що у даному кримінальному провадженні посадовими особами фіскальної служби було вилучено майно у ТОВ «Тавр-Плюс» з подальшим позбавленням цього товариства права володіння, користування та розпорядження вилученим майном, адвокат, в той же час, зазначив, що вилучене майно було предметом надання правової допомоги, не конкретизуючи при цьому, яке саме майно. Більше того, порушуючи питання про зобов`язання слідчого повернути вилучені 23 лютого 2016 року електронні носії інформації, адвокат ОСОБА_5 не зазначив, кому необхідно їх повернути.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, повернув скаргу адвокату ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року, якою адвокату ОСОБА_5 повернуто його скаргу на бездіяльність старшого слідчого з ОВС п`ятого відділу СУ КР ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000256, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3