АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання голови Печерського районного суду м. Києва про визначення територіальної підсудності скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на рішення органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000207, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

17 березня 2016 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло подання голови Печерського районного суду м. Києва про визначення територіальної підсудності скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на рішення органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000207.

Підставою для внесення цього подання стала ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року.

Згідно з ухвалою слідчого судді, заявлений захисником ОСОБА_6 відвід всьому складу місцевого суду позбавляє можливості передати цю заяву на розгляд іншому судді Печерського районного суду м. Києва, як це передбачено ст. 81 КПК України, та сформувати склад суду при розгляді його скарги.

За таких підстав, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність направлення до Апеляційного суду міста Києва подання для визначення підсудності скарги захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав подання, прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні подання та повернути скаргу на розгляд Печерському районному суду м. Києва, перевіривши доводи подання і матеріали провадження за скаргою захисника, колегія суддів прийшла до висновку про те, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження № 1-кс/10349/16 вбачається, що 12 березня 2016 року захисник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, положеннями якої визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та права на оскарження, звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на процесуальні рішення, дії та бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000207.

З тих же матеріалів судового провадження встановлено, що в судовому засіданні захисником ОСОБА_6 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_9 та всьому складу Печерського районного суду м. Києва з підстав наявності в сторони захисту сумнівів в неупередженості суддів зазначеного суду при розгляді даного провадження. При цьому захисник посилався на заяви голови суду та звернення суддів Печерського районного суду м. Києва до Ради суддів України щодо здійснення на них тиску по резонансним справам, в тому числі працівниками Генеральної прокуратури України, шляхом внесення в ЄРДР відомостей про вчинення суддями кримінальних правопорушень, в разі постановлення рішень не на користь сторони обвинувачення. З урахуванням цього ОСОБА_6 ставив питання про необхідність передачі провадження до Апеляційного суду міста Києва для вирішення питання про визначення підсудності даної скарги іншому суду в межах юрисдикції апеляційного суду.

В апеляційній інстанції захисником ОСОБА_6 на підтвердження сумнівів в неупередженості суддів Печерського районного суду м. Києва надано звернення суддів цього суду від 3 лютого 2015 року до Ради суддів України, в якому викладені факти тиску на суддів і втручання у здійснення правосуддя, як під час розгляду суддями справ, так і за наслідками їх розгляду, про що свідчить порушення Генеральною прокуратурою України та прокуратурою міста Києва кримінальних проваджень відносно семи суддів районного суду за фактами постановлення суддями завідомо неправосудних судових рішень за очевидної відсутності на те правових підстав.

Наведені захисником обставини заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду Ради суддів України, про що свідчать відповідні рішення № 23 від 12 березня 2015 року та № 53 від 4 червня 2015 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України повинна застосовуватися у кримінальному процесуальному законодавстві України, наявність неупередженості суддів визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (Рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (Рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами «має не тільки здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (Рішення у справі «Де Кубер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення у справах «Веттштайн проти Швейцарії» та «Кастільо Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року.

З огляду на наявність звернення суддів Печерського районного суду м. Києва до Ради суддів України щодо вчинення на них тиску під час здійснення правосуддя, в тому числі зі сторони Генеральної прокуратури, про що свідчать порушення щодо семи суддів кримінальних проваджень, по яких триває розслідування, приймаючи до уваги твердження захисника ОСОБА_10 про неможливість за таких обставин забезпечити суддями цього суду виконання вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, доводи подання голови Печерського районного суду м. Києва про неможливість, у відповідності до вимог ст. 81, ч. 3 ст. 35 КПК України, за наявності заявленого відводу всім суддям суду сформувати склад суду при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 , з метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності розгляду вказаного провадження, колегія суддів, на виконання вимог ст. 2 КПК України, вважає за можливе в даному конкретному випадку, задовольнити подання голови Печерського районного суду м. Києва щодо визначення підсудності у судовому провадженні за скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на рішення органу досудового розслідування відповідно до діючого КПК України іншому районному суду міста Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 34 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Подання голови Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року задовольнити.

Матеріали судового провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на рішення органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000207, направити на розгляд Дніпровському районному суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження № 11-п/796/271/2016
Категорія КПК України: ст. 34
Слідчий суддя: ОСОБА_9
Суддя - доповідач: ОСОБА_1