АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/56/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/178/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Чортківського районного суду від 15 березня 2016 року про відмову в зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Чортківського районного суду від 15 березня 2016 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_7 , про зарахування йому у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2003 року, яким його засуджено за ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 9, 13, ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі, строку тримання в місцях попереднього ув`язнення відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що закріплені у ст. 72 КК України правила розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, посилаючись на те, що ст.72 КК України не містить жодних обмежень для її застосування до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляцію і просять її задовольнити, міркування прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2003 року, ОСОБА_7 засуджений за ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 9, 13, ст. 15 ч. 2 ст. 115, ч. 1, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

ОСОБА_7 у місцях попереднього ув`язнення, з моменту затримання до набрання вироку законної сили, перебував під вартою з 11.10.2002 року по 13.11.2003 року, 1 рік 1 місяць 2 дні.

Розглядаючи клопотання засудженого про зарахування в строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2003 року, строку тримання в місцях попереднього ув`язнення відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 не знайшовши підстав, передбачених цим законом.

Відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно прикінцевих положень, Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (станом на 24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Довічне позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 64 КК України, встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Отже, довічне позбавлення волі є найбільш суворим основним та безстроковим покаранням, відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до спеціальної кримінально-виконавчої установи (в`язниці) без зазначення у вироку строку його тримання в ній.

Водночас, правила, закріплені у ст. 72 КК України, до якої внесено зміни згідно Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2016 року, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, який не відбуто повністю, а довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, будь-яких підстав для її скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2