Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/181/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2016 року. м. Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000463 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст..76 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення крадіжки чужого майна та вчинення крадіжки чужого майна, повторно, поєднану з проникнення в інше приміщення, за таких обставин.

Близько 10 години на початку вересня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї належного ОСОБА_8 домоволодіння АДРЕСА_1 , виявив сталевий ланцюг господарського призначення і у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення зазначеного ланцюга.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, скориставшись відсутністю ОСОБА_8 та інших осіб та пересвідчившись, що його дії не помітні, таємно викрав належний ОСОБА_8 сталевий ланцюг, довжиною 8,5м., вартістю із урахуванням зносу 16 гривень 42 копійки та один погонний метр, на суму 139 гривень 57 копійок, після чого зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Він же, в ранковий час на початку вересня 2015 року з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу проник до гаража належного ОСОБА_8 домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно: карбюратор до бензопили «Партнер», вартістю із урахуванням зносу 342 гривні, карбюратор до бензопили «Хускварна», вартістю із урахуванням зносу 399 гривень, а всього на суму 741 гривня, після чого зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В апеляціях:

-прокурор просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. В решті вирок суду залишити без змін. Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання районний суд при призначенні покарання неправильно призначив покарання обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі, що не передбачено санкцією цієї статті.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляцію прокурора, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону більш суворого покарання.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, та ч. 3 ст. 185 КК України, крім визнання ним своєї винуватості, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, які судом за згодою учасників судового процесу досліджено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оскаржуються.

За вказаних обставин, колегія суддів не входить в обговорення доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 , кваліфікувавши дії останнього за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Разом з тим, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені в ст. 65 КК України, про що свідчить наступне.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу або громадських робіт або виправних робіт або арешту або позбавлення волі.

Однак, суд першої інстанції, призначив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, тобто покарання, не передбачене санкцією цієї статті. При цьому суд безпідставно не послався на ст. 69 КК України та жодним чином не мотивувавши прийняте рішення, хоча відповідно до положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими в цій частині доводи апеляції прокурора, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Характеризуючи особу обвинуваченого, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України не має судимості, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює.

Обставини, які пом`якшують покарання колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, які б обтяжували покарання колегією суддів не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, які його обтяжують, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Поряд з цим, зважаючи на обставини справи, особу винного, який вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, також з урахуванням того, що викрадене майно повернув потерпілому ,колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок районного суду стосовно ОСОБА_6 - скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 413, 420, КПК України, колегія суддів.

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: впродовж іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді підписи
З оригіналом згідно
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2