Справа № 610/2193/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 року м. Балаклія
Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія в режимі відіоконференції справу за поданням начальника арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) про умовно - дострокове звільнення від покарання засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, раніше судимого:
06.01.2000 року Деснянським районним судом міста Чернігова за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі.
19.07.2002 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
03.07.2006 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 30.04.2009 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 6 днів.
Засуджений: 27.10.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до 8 років 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 26.01.2010 по 23.12.2010 із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 26.01.2010 року. Кінець строку: 30.10.2017 року,
ВСТАНОВИВ:
01.06.2016 року адміністрація арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 посилаючись на те, що за час відбування покарання він має сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.06.2016 року зазначене подання було задоволене та постановлено звільнити ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2010 на невідбуту частину покарання 01 (один) рік 04 (чотири) місяці 20 (двадцять) днів (а.с.27-28).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.08.2016 року частково була задоволена апеляційна скарга прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та ухвала Балаклійського районного суду Харківської області від 10.06.2016 року була скасована. Постановлено призначити новий розгляд подання у тому ж суді першої інстанції в іншому складі (а.с.48).
30.08.2016 року матеріали справи за поданням начальника арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) про умовно - дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 надійшли до суду .
Згідно ч.3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви апеляційного суду, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
З подання про умовно-дострокове звільнення вбачається , що ОСОБА_4 прибув 11.06.2013 року до Жовтневської виправної колонії № 17, характеризується позитивно, відбув більше 3/4 частини фактичного строку покарання, що є підставою для умовно-дострокового звільнення.
Адміністрація ЖВК №17 подала до суду заяву з проханням розглядати питання про умовно-дострокове звільнення засудженого без участі представника.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подання ЖВК підтримав з наведених у ньому підстав.
Прокурор проти задоволення подання заперечував, вказавши, що ОСОБА_4 не відшкодував шкоду за цивільним позовом, упродовж відбування покарання мав два заохочення та одне стягнення, хронологія яких свідчить про нестабільність поведінки засудженого.
Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до висновку, що подання адміністрації колонії не підлягає задоволенню виходячи з наступного :
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Дійсно, засуджений ОСОБА_4 фактично відбув більше 3/4 частини строку покарання. За час відбування покарання, має 2 заохочення, не погашених стягнень не має..
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Згідно наданої характеристики на засудженого ОСОБА_4 він характеризується позитивно .
Однак з психологічної характеристики від 25.05.2016 року вбачається , що засуджений не любить критики, докорів , обмежень в правах , не любить коли його обмежують його ініціативу , вимог вести високоморальне життя (а.с.200).
25.05.2016 року ЖВК 17 зверталось до суду з поданням про встановлення адміністративного нагляду (а.с.203) та як підтвердив засуджений адміннагляд встановлено строком на 1 рік .
Як убачається з наданих суду матеріалів та особової справи засудженого, ОСОБА_4 упродовж з 2000 року мав 3 судимості (06.01.2000 року, 19.07.2002 року та 03.07.2006 року), з яких остання - за вчинення тяжких злочинів. При засудженні в 2000 році судом до ОСОБА_4 застосовувались норми Закону України «Про амністію», у зв`язку з чим він звільнявся від кримінальної відповідальності, в 2002 році судом при визначенні покарання до нього застосовувалися положення ст.75 КК України, надавалась при цьому можливість виправитись , застосовувалося умовно-дострокове звільнення (а.с.69).
Однак, ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання на встав та знову вчинив тяжкі злочини. В ході відбування покарання до ОСОБА_4 30.04.2009 року застосовано норми ст. 81 КК України і він був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 1 рік 7 місяців 6 днів. Але вже через 4 місяця після вказаного звільнення (05.10.2009 р.) ОСОБА_4 вчинив повторно тяжкі злочини.
Після чого упродовж трохи більше 3 місяців він вчинив ще 28 епізодів злочинної діяльності. Свою вину на досудовому та судовому слідстві ОСОБА_4 визнавав частково та надавав суду неправдиві свідчення з метою виправдати свої злочинні дії, що вказує на те, що він не розкаявся у вчиненому.
Крім того засудженим під час відбування покарання не відшкодована шкода у розмірі 135324,5 грн., завданої злочином, а також судові витрати.
Упродовж відбування покарання ОСОБА_4 мав 2 заохочення (14.04.2012 року та 08.01.2016 року) та 1 стягнення (28.02.2013 року), хронологія яких свідчить про нестабільність поведінки засудженого.
Відповідно до довідки з бухгалтерії, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, ОСОБА_4 працював лише в серпні 2015 року та в квітні 2016 року, хоча в характеристиці вказано , що працевлаштований та за добросовісну працю його заохочено .
Дані про особу засудженого, поведінка якого об`єктивно свідчить про вперте не бажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, зловживання та зневагу довірою суду до нього, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, відсутність переконливих даних про бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя, наявність значного розміру невідшкодованої шкоди в розмірі 135324,5 грн., значного строку не відбутого покарання -1 рік 1 місяць17 днів, не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання .
Разом з тим суд роз`яснює, що відмова у задоволенні даного клопотання, відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК України, не позбавляє права на розгляд повторного клопотання з цього самого питання через 1 рік після набрання ухвалою законної сили.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) про умовно - дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.
Суддя: