Калинівський районний суд Вінницької області
Справа № 1-225/11
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2011 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

при секретарі Жовті С.В.

за участю прокурора Воляна В.В.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.289 ч.2, 304 ч.1 КК України (по ст.289 ч.1 КК України ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності звільнено згідно постанови Калинівського районного суду від 23.12.2011 року на підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року), суд,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, 16.02.2010 року біля 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в дворі, неподалік багатоповерхового будинку № 34, по вул.Шмідта м.Вінниці, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, для тимчасового його використання та задоволення своїх особистих потреб - доїхати до місця проживання, одноособово, шляхом вільного доступу, через незамкнені задні дверцята проник до салону автомобіля НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 та яким по дорученню має право керувати ОСОБА_7 Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_5 за допомогою монети номіналом 10 копійок, через замок запалювання запустив двигун та незаконно заволодів автомобілем НОМЕР_2, вартість якого згідно висновку експерта № 52 від 14.04.2010 року складає 9108 гривень 60 копійок, поїхав в напрямку Приборівка Липовецького району, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, коли ОСОБА_5, на незаконно заволоділому автомобілі НОМЕР_3 доїхав до с.Приборівка Липовецького району та заздалегідь знаючи, що його знайомий односельчанин ОСОБА_8 являється неповнолітнім, умисно, із застосуванням психічного впливу у вигляді залякування, а саме: шантажуючи тим, що повідомить правоохоронним органам про співучасть ОСОБА_8 у незаконному заволодінні автомобілем, з метою викликати у останнього рішучість взяти участь у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, втягнув неповнолітнього ОСОБА_8 у злочину діяльність, що виразилось у приховуванні ОСОБА_8 слідів злочину, а саме: змусив його допомогти сховати викрадений автомобіль біля лісу поблизу смт.Турбів Липовецького району та зняти з нього державні номерні знаки, які потім ОСОБА_5 викинув по дорозі додому в рівчак.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав повністю. Суду показав, що 16.02.2010 року, він разом з неповнолітнім ОСОБА_8 на автобусі близько 15 год. приїхали до м. Вінниці, щоб зустрітись з їхнім спільним знайомим ОСОБА_9 Коли вони приїхали до м. Вінниці, то в кафе, що знаходиться по вул. Шмідта випили по 2 бокали пива. Після цього він, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 поїхали на маршрутному таксі на східний автовокзал. Коли вони приїхали до автовокзалу, то спробували зупинити попутну машину, але ніхто не зупинявся. Близько 18 год. вони вирішили поїхати позичити гроші на дорогу до їхньої знайомої ОСОБА_10, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, номер квартири, не пам'ятає. Приїхавши до ОСОБА_10, він почав просити, щоб та позичила їм гроші на дорогу, але остання відмовила. ОСОБА_8 запитав, чи можна в неї переночувати, а з ранку вони поїдуть додому. ОСОБА_10 сказала, що в неї вдома батьки і тому не може їх до себе пустити. Після цього він пішов на вулицю, а ОСОБА_8 залишився розмовляти з ОСОБА_10. Вийшовши на вулицю, він почав розмірковувати, як їм добратись додому, при цьому помітив, що на стоянці біля будинку стоять автомобілі. Підійшовши до автомобіля ІЖ 21251 жовтого кольору, спробував відчинити задні дверцята, які відчинились. У нього виник умисел викрасти даний автомобіль, щоб на ньому добратися додому. Сівши до автомобіля, в кишені знайшов монету номіналом 10 копійок та з її допомогою завів вищевказаний автомобіль. Після цього під'їхав до під'їзду та сказав ОСОБА_8 йти за ним. Коли вони вийшли на вулицю він сказав ОСОБА_8, щоб той сідав до автомобіля. В свою чергу ОСОБА_8 запитав, що за автомобіль, на що він йому нічого не відповів. Після цього він сів за кермо автомобіля та вони поїхали. Коли вони приїхали до с. Приборівка Липовецького району Вінницької області, то при в'їзді в село автомобіль забуксував. ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та спробував штовхнути, але це ніяких результатів не дало. Після чого, ОСОБА_8 пішов додому, а він залишився біля автомобіля і спробував знову виїхати, але в нього нічого не вийшло. Після цього він пішов додому до ОСОБА_8 та повідомив, що він викрав даний автомобіль і якщо ОСОБА_8 .П. не допоможе йому виштовхати автомобіль, то до нього прийдуть працівники міліції і тоді вони будуть вдвох відповідати за незаконне заволодіння транспортним засобом. Через кілька хвилин прийшов їх спільний знайомий ОСОБА_11, якого він попросив допомогти виштовхати автомобіль. Вони пішли до автомобіля та спробували його виштовхати, але це не дало результату. По вулиці йшов знайомий Юрій, якого він попросив допомогти виштовхати автомобіль, однак у них знову нічого не вийшло. Коли вони через деякий час виштовхали автомобіль він вирішив його відігнати до лісу. Доїхавши до лісу біля смт. Турбів, він зупинився і вони всі вийшли з автомобіля. Після цього він вирішив зняти з автомобіля номерні знаки, щоб його ніхто не знайшов, він зняв задні номерні знаки, а ОСОБА_8 - передні. Номерні знаки вони викинули недалеко від автомобіля в рів. Також він пояснив, що йому було відомо про те, що ОСОБА_8 неповнолітній і він не хотів втягувати його у злочинну діяльність, а просто хотів, щоб він допоміг йому заховати викрадений ним автомобіль. У вчиненому щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини в скоєному підсудним ОСОБА_5 його вина у вчиненому повністю підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: заявами (а.с.2 т.1, а.с.3 т.2); протоколами огляду місця події (а.с.3-11,131-136 т.1, а.с.10-16 т.2); протоколами виїмки (а.с.37,39 т.1); явкою з повинною (а.с.40 т.1); протоколами вилучення (а.с.43-44 т.1); протоколом очної ставки (а.с.59-62 т.1, а.с.48-50,95-96 т.2); речовими доказами (а.с.66-69,124 т.1, а.с.111 т.2); висновком судово-криміналістичної експертизи (а.с.100-101); протоколом огляду транспортного засобу (а.с.137 т.1); протоколом відтворення обстановки та обставин події (а.с.51-58 т.2); протокол добровільної видачі (а.с.97-98 т.2); протоколом огляду предмету (а.с.109-110 т.2); висновком судово-автотоварознавчої експертизи (а.с.126-127 т.2), а також показаннями потерпілої під час досудового слідства, підсудного ОСОБА_8 та свідків в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_12 (т.3 а.с.57) на досудовому слідстві пояснювала, що раніше у неї був автомобіль «ІЖ Комбі», д.н.08-303 ВТ жовтого кольору, якого вона продала 08.09.2007 року ОСОБА_13 та ОСОБА_7 При цьому було оформлено доручення на право керування та розпоряджатись машиною, однак до теперішнього часу нові власники машину з обліку не зняли і на себе не переоформили. Згодом її стало відомо, що вказану машину 16.02.2010 року було викрадено, а потім повернуто. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру вона до ОСОБА_5 немає.

ОСОБА_8 (згідно постанови Калинівського районного суду від від 23.12.2011 року звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року) в судовому засіданні показав, що 16.02.2010 року, коли вони разом з ОСОБА_5 знаходилися в м.Вінниці, то зайшли до своєї знайомої ОСОБА_10, щоб попросити гроші на дорогу додому. В той час коли він розмовляв з ОСОБА_10, то ОСОБА_5 вийшов на вулицю, а коли повернувся, то сказав, щоб він йшов за ним, оскільки він знайшов транспортний засіб, щоб доїхати додому. Вийшовши на вулицю, він побачив, що біля під'їзду стоїть заведений автомобіль марки «ІЖ». Коли їхали, то ОСОБА_5 розповів, що вказаним автомобілем він незаконно заволодів, а також сказав, що якщо він не допоможе йому сховати автомобіль, то буде разом з ним притягнутий до кримінальної відповідальності. Згодом вони залишили даний автомобіль біля лісу, зняли номерні знаки та викинули їх в рів. Про те, що ОСОБА_5 незаконно заволодів автомобілем він нікому не розповідав, оскільки боявся, що ОСОБА_5 його поб'є.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в лютому 2010 р. допомагав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виштовхувати автомобіль марки «ІЖ» зі снігу, а потім поїхав разом із ними в с.Сиваківці. За кермом весь час був ОСОБА_5, оскільки вони з ОСОБА_8 не вміють керувати автомобілем. Приблизно о 23 год., прямуючи назад до смт.Турбова, знову застрягли, тому автомобіль кинули, а самі повернулися додому пішки. Зі слів ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які сварилися між собою, зрозумів, що автомобіль викрав ОСОБА_5

Оцінивши зібрані докази по справі в іх сукупності, суд вважає дії підсудного ОСОБА_5 кваліфікувати:

- за ст.289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою по кваліфікуючій ознаці вчинене повторно;

- за ст.304 ч.1 КК України, як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Вчинення підсудними ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп'яніння, суд визнає обтяжуючою його вину по справі обставиною.

При обрані виду та міри покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, завдану потерпілій матеріальну шкоду відшкодував, його щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.

Останні дві обставини, суд визнає як обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, відповідно до ст.69 КК України, оскільки позитивні дані про особу винного дають суду можливість дійти обгрунтованого припущення про те, що призначення в даному випадку більш м'якого покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає необхідним підсудному ОСОБА_5 призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.289 ч.2 КК України, та призначити остаточне покарання відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, що є його власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.289 ч.2, 304 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є його власністю;

- за ч.1 ст.304 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України по сукупності призначених покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією ? частини майна, що є його власністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Період перебування засудженого ОСОБА_5 під вартою з 18.02.2010 р. по 08.12.2010 р., тобто 9 міс. 19 днів зарахувати в строк відбуття покарання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 днів після проголошення.

Суддя: ОСОБА_14