Справа №295/1784/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

12.03.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006661 від 19.12.2015 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого, одружений, раніше не судимого,

по обвинуваченню за ст. 190 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 1 КК України таугода про примирення, укладена 28 січня 2016 р. між потерпілою стороною та обвинуваченим.
Відповідно до обвинувального акту 22.07.2014 року ОСОБА_6 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Житомирського міського центру зайнятості та отримав статус безробітного. При цьому, ОСОБА_6 був ознайомлений та йому було роз`яснено права та обов`язки зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» в т.ч. вимоги ст. 4 Закону про те, що з моменту працевлаштування особа стає зайнятою та не має права на отримання статусу безробітного та призначення і отримання допомоги по безробіттю та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в т.ч. вимоги п. 2 ст. 36 Закону, відповідно до якого громадяни, які звернулися до служби зайнятості зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_6 22.07.2014 в поданій ним заяві. В зв`язку з відсутністю підходящої роботи йому було призначено допомогу по безробіттю, яку він отримував перебуваючи на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості як безробітний з 22.07.2014р. по 23.10.2014 р..

07.08.2014 ОСОБА_6 уклав трудову угоду на виконання робіт, тобто працевлаштувався, з Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 5, що розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Старовільська, 14. У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману (шахрайство) належними Житомирському міському центру зайнятості грошовими коштами у вигляді отримання допомоги по безробіттю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману належними грошовими коштами Житомирському міському центру зайнятості, ОСОБА_6 , виконуючи роботи згідно укладеної трудової угоди, свідомо не повідомив Житомирський міський центр зайнятості про укладену 07.08.2014р. трудову угоду з КП «ВЖРЕП №5», продовжував перебувати на обліку як безробітний в центрі зайнятості та незаконно отримував допомогу по безробіттю, чим порушив вимоги п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якого громадяни, які звернулися до служби зайнятості зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг та ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до якої, з моменту працевлаштування особа стає зайнятою та не має права на отримання статусу безробітного та призначення і отримання допомоги по безробіттю.

Таким чином, ОСОБА_6 , в період з 07.08.2014р. по 23.10.2014р., шляхом обману (шахрайство), заволодів належними Житомирському міському центру зайнятості грошовими коштами у вигляді отримання допомоги по безробіттю в розмірі 2452 грн. 60 коп., які в подальшому використав на власні потреби, чим завдав матеріальної шкоди Житомирському міському центру зайнятості на вказану суму.

Такі умисні дії ОСОБА_6 , що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений та представник потерпілої сторони просили затвердити угоду про примирення. Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди.

В наданій угоді обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин та за вказаною статтею Кримінального кодексу, окрім того було визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке визначалося у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн..

Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: на мовчання, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; право на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про примирення.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374,394, 473, 474, 475, 100 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 28.01.2016 р. між потерпілою стороною та обвинуваченим по кримінальному провадженню № 0006661 від 19.12.2015 р. стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню за ст. 190 ч. 1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 190 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) грн..

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим, потерпілим виключно з підстав призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

прокурором виключно з підстав: затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1