АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2178/16 Справа № 202/2150/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березнеговате
Миколаївської області, громадянина України, який
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,
якою задоволено подання начальника РВ КВІ Індустріального району про затримання та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, що судом ОСОБА_7 викликався в судове засідання в установленому законом порядку, судом взагалі не перевірено інформацію КВІ Індустріального району, що ОСОБА_7 не мешкає за місцем проживання та реєстрації. Звертає увагу на те, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 22 лютого 2016 року розглядалось аналогічне подання РВ КВІ Індустріального району м. Дніпропетровська та в його задоволенні відмовлено з мотивів того, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року не передбачено обов`язку періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не порушувались обов`язки, покладені на нього судом в період іспитового строку, а відповідно немає підстав для направлення засудженого для відбування покарання.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року задоволено подання начальника РВ КВІ Індустріального району про затримання та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, яке призначено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, в порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі згідно п. 2 ст. 57 КВК України.

Суд, задовольняючи подання начальника РВ КВІ Індустріального району про затримання та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, своє рішення мотивував тим, що засуджений за адресою, вказаною у вироку не мешкає, на виклик до КВІ не з`являвся, чим порушив обов`язки, покладені на нього судом в період іспитового строку.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора, який вважав ухвалу суду щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а скаргу захисника без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Цих вимог закону судом дотримано не було.
Як убачається із вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину та буде виконувати покладені на нього у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року про виправлення описки у вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасовано.

Кримінально-виконавчою інспекцією Індустріального району м. Дніпропетровська направлено до суду подання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного вироком суду.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як убачається з вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року, при засудженні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України на нього не було покладено обов`язок періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, передбачений ч. 1 ст. 76 КК України.
Наведені обставини не дають підстав вважати, що нез`явлення в дні реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію може бути сприйнято судом, як порушення обов`язків, встановлених на період іспитового строку вироком суду, внаслідок чого засудженого необхідно направити для відбування покарання згідно ч. 2 ст. 78 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 інших злочинів та правопорушень не скоїв.
Колегія суддів вважає, що у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, суд прийняв рішення стосовно ОСОБА_7 із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, таке рішення не можна залишити в силі, а тому відповідно до ст. 407 КПК України ухвалу суду слід повністю скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити РВ КВІ Індустріального району м. Дніпропетровська в поданні про скасування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 .

Оскільки ухвала районного суду скасовується як незаконна, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Індустріальногорайонного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Подання РВ КВІ Індустріального району м. Дніпропетровська про скасування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4