Номер провадження: 11-кп/785/839/16
Номер справи місцевого суду: 521/6436/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий ,
засуджений за ч. 1 ст. 299 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 5 місяців:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 16.11.2001 р. за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 2 роки; 2) 28.11.2006 р. за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 10 місяців 21 днів позбавлення волі; 3) 26.05.2009 за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі,
засуджений за ч. 1 ст. 299 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців,
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду, біля 22 год. 40 хв. 28.01.2014 року ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», з хуліганських мотивів, діючи аморально та негуманно по відношенню до оточуючих, маючи намір, спрямований на заподіяння фізичного болю та страждань тваринам, які відносяться до хребетних, нацькували власних бійцівських собак породи «Пітбультер`єр», за кличками «Ніка» та «Вайт», на безпритульну собаку по кличці «Лохматка», шляхом надання команди про напад, спустивши, при цьому, зазначених собак з повідків. Отримавши від ОСОБА_7 та ОСОБА_7 вказані команди, собаки «Ніка» та «Вайт» накинулись на собаку по кличці «Лохматка» та почали спричиняти їй численні укуси тіла, чим заподіяли останній тілесні ушкодження у вигляді глибоких рваних ран м`яких тканин стегон та нижньої поверхні шиї, які, згідно висновку лікаря-гістолога Одеської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини № 237 від 17.04.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження спричинили собаці по кличці «Лохматка» несумісні із життям зміни в її організмі. 31.01.2014 року, від отриманих тілесних ушкоджень, не виходячи зі стану глибокого шоку, собака по кличці «Лохматка», загинула у приміщенні ветеринарної клініки «Долина», розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Нова, 6.
В апеляції захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції. Вказує, що вирок є незаконним і необґрунтованим і підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Зокрема, суд не вжив заходів для виклику свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за клопотанням обвинувачених; безпідставно визнав недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_13 , пославшись при цьому лише на те, що вона є матір`ю обвинувачених; і навпаки, не визнав недопустимим доказом відповідно до ч. 1 ст. 88 КПК України показання свідка ОСОБА_14 про скоєння обвинуваченими іншого аналогічного правопорушення. Також суд залишив поза увагою ту обставину, що жоден свідок в судовому засіданні не вказав на кожного із обвинувачених, що саме вони віддавали команди собакам по нацьковуванню на іншу собаку «Лохматку», в тому числі і свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,у зв`язку з чим, вважає, що вирок ухвалений на припущеннях, а не на достовірних доказах.
В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вказують, що при розгляді справи судом були порушені їх право на захист, необґрунтовано не задовольнялись клопотання про виклик свідків та відводів суду, а заява про відвід прокурора судом не розглянута. Також вказують на неповноту судового розгляду, необґрунтовану відмову у виклику і допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у зв`язку з чим просять скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження.
Вислухавши доповідача, обвинувачених про задоволення апеляцій і скасування вироку, прокурора про часткове задоволення апеляцій і скасування вироку, вивчивши доводи апеляцій і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачених і захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання з наступних підстав.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, якими відповідно до тексту обвинувального акту встановлена достатність для підозри їх у скоєнні злочину і дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.
Разом з тим, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні не звернув на це уваги і призначив судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.
Цим фактично порушено право обвинувачених на захист, оскільки за відсутності висунутого кожному з них обвинувачення вони були позбавлені можливості захищатися в суді.
Крім того, як вбачається з журналу судового засідання, суд ухвалив рішення застосувати привід відносно свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , однак це рішення виконано не було, вказані свідки, яких просила допитати сторона захисту, не були допитані в суді, що дійсно свідчить про допущену неповноту судового розгляду.
Також судом не було розглянуто заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід прокурору (т.2 а.п. 166).
Обґрунтовано оскаржують обвинувачені і захисник в апеляційних скаргах вирок суду в частині визнання показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 допустимими чи недопустимими доказами, виходячи з вимог ст.87, 88 КПК України.
Зазначені порушення згідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, адже перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, і такими, що відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, вирок, як постановлений з істотними порушеннями закону, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого суду першої інстанції необхідно перевірити відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Виходячи з того, що апеляційний суд не має можливості усунути виявлені порушення в судовому засіданні, а допущені місцевим судом вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняти рішення відповідно до вимог закону, не передбачені у ст. 415 КПК України в якості підстав для скасування вироку та призначення апеляційним судом нового судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність керуватися в даному конкретному випадку вимогами ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 частково задовольнити, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 299 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2