УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання та позбавлення волі особи за відсутності судового рішення, що набрало законної сили в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :
09 листопада 2016 року о 15 год. 45 хв. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання та позбавлення волі особи за відсутності судового рішення, що набрало законної сили в порядку ст. 206 КПК України.

Скарга обґрунтована тим, що 03.11.2016 Кагарлицький районний суд Київської області постановив вирок, відповідно до якого засудив ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, в тому числі відповідно до даного вироку ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі №13 Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань строком на 60 днів, тобто до 31 грудня 2016 року включно, взявши його під варту у залі суду. У резолютивній частині даного судового рішення було зазначено, що даний вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, тобто зі спливом 30 днів з моменту його проголошення, а саме 03.12.2016 року. 03 листопада 2016 р. в період часу з 11 год. 30 хв. по 13 год.00 хв. після проголошення суддею Кагарлицького районного суду Київської області вищевказаного вироку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо в залі суду був затриманий службовими особами Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області та в подальшому конвойований ними до Київського слідчого ізолятора №13 Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань, де перебуває на даний час. Відповідно до п. 6 ч. З ст. 42 КПК України, обвинувачений має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання. Згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Тому, захисник просив постановити ухвалу про зобов`язання начальника та/або інших уповноважених службових осіб Київського слідчого ізолятору № 13 Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань негайно доставити затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для з`ясування підстав позбавлення його свободи; визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконним; звільнити позбавленого свободи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

У судове засідання захисник ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Вивчивши вказану скаргу захисника ОСОБА_3 та долучені до неї документи, в тому числі копію вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2016 року по справі №368/1839/15-к, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

Відповідно до вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2016 року, зазначено, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування та під час судового розгляду справи запобіжний захід не обирався. Проте, з урахуванням заявленого клопотання прокурора, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначення судом покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про наявність ризику того, що обвинувачений до набрання вироком законної сили, враховуючи те, що він повинен відбувати покарання реально, може переховуватися від суду, тому, саме з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події - до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), а також стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як пункту 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 1 ст. 115 КПК України.

Крім того, згідно вказаного вироку, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань строком на 2 місяці, але не більш як на 60 днів, тобто до 31 грудня 2016 року включно, взявши його під варту із зали суду.

В той же час, за результатами вивчення вказаної скарги та долучених до неї копії матеріалів, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності судового рішення, оскільки відповідно до вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2016 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

При цьому пунктом 2 частини 4 статті 374 КПК України визначено, що у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування; рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя; рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; рішення про відшкодування процесуальних витрат; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження; рішення про залік досудового тримання під вартою; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження; порядок отримання копій вироку та інші відомості.

Слідчий суддя вважає, що зазначення судом першої інстанції у вироку про вирішення питання щодо запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили не суперечить змісту ч.4 ст.374КПК України, оскільки фактично дане питання є пов`язаним з питанням початку строку відбуття покарання.

Перевірка законності та обґрунтованості вироку не належить до повноважень слідчого судді.

У вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2016 року вирішено питання щодо дії запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу строком на 2 місяці, але не більш як на 60 днів, тобто до 31 грудня 2016 року включно.

Таким чином, на час надходження до Шевченківського районного суду м. Києва 09.11.2016 року скарги захисника ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що останній утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає звільнення з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

Таким чином на даний час не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи.

Керуючись ст. ст. 206, 532 КПК України слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи засудженого ОСОБА_4 та задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання та позбавлення волі особи за відсутності судового рішення, що набрало законної сили в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя