Справа № 716/959/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Заставна угоду про визнання винуватості від 20.07.2016 року , яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР за №0000220 від 14.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою овітою, не працюючого, не судженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України -

В С Т А Н О В И В :
Згідно угоди від 20.07.2016 року , ОСОБА_4 на початку травня місяця 2016 року, перед початком призову на строкову військову службу у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року, отримав повістку про необхідність прибуття до Заставнівського районного РВК, що в м.Заставна, для проходження військово-лікарської комісії. 07.06.2016 року ОСОБА_4 прибув до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження обласної медичної комісії, професійно-психологічного відбору та призначення його безпосередньо в команду для проходження строкової військової служби, де цього ж дня пройшов медичний огляд. За наслідками медичного огляду військово-лікарською комісією, призовника ОСОБА_4 визнано придатним для проходження строкової військової служби. Цього ж дня ОСОБА_4 було вручено повторну повістку, про те що 14.06.2016 року він має з`явитися в обласний збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відправки у війська.
Однак, ОСОБА_4 усупереч вимог ст. 65 Конституції України, маючи умисел на ухилення від призову на строкову військову службу, з особистих, надуманих міркувань, діючи умисно, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, без поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до строкової військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на строкову військову службу передбачену ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, в обласний збірний пункт для відправки у війська 14.06.2016 року не прибув.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги ст. 15 Закону України
«Про військовий обов`язок та військову службу» відповідно до якої, на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 335 КК України, тобто ухилення від призову на строкову військову службу.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 20.07.2016 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний повністю визнає свою винуватість у зазначеному вище діянні та зобов`язується визнати беззастережно обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 355 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину.

На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення такої угоди, викладені у ст. 473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.3 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України).

В судовому засіданні ОСОБА_4 , його захисник та прокурор підтвердили укладену між ними угоду про визнання винуватості і просили її затвердити, призначивши ОСОБА_4 покарання згідно угоди.

Згідно приписів п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують. Останньому роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами було добровільним і не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України і ОСОБА_4 має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 знайшла своє об`єктивне підтвердження, його дії вірно кваліфіковані за ст. 355 КК України оскільки він, будучи особою, котра придатна до строкової військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на строкову військову службу, не прибув для відправки у війська.

При затверджені даної угоди суд враховує вимоги ст. 469 КПК України, згідно якої угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості від 20.07.2016 року , укладеної між підозрюваним та прокурором та узгоджену сторонами міру покарання.

При погодженні сторонами міри покарання об`єктивно враховано особа підозрюваного, котрий раніше не суджений, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає, що слід затвердити укладену угоду та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ст. 355 КК України. Таке покарання буде достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.07.2016 року між першим заступником керівника Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 ..

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 років обмеження волі .

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину .

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції .

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя