ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006257 від 10.12.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, освіта середня, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 09.12.2015 року приблизно о 19 годин 40 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, біля будинку № 89, діючи умисно, за раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом ривку, застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи в момент заподіяння, відкрито заволодів у ОСОБА_4 жіночою сумкою сірого кольору, в якій знаходився мобільний телефон Lenovo S 650 вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 458 від 10.12.2015 року 1655 гривень 00 копійок, гаманець червоного кольору, що матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 236 гривень 00 копійок, після чого намагався зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, але був затриманий перехожим.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину. Підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних у обвинувальному акті, надавши відповідні пояснення. У скоєному розкаюється.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини злочину, викладені в обвинувальному акті, додатково вказала, що їй не були спричинені тілесні ушкодження, матеріальних претензій вона до обвинуваченого немає, моральна шкода їй повністю компенсована. Просить визначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Суд, приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, з`ясувавши, що ОСОБА_7 правильно розуміє зміст обвинувачення, встановивши добровільність його позиції, а також роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В судовому засіданні дослідженні матеріали кримінального провадження відносно особи ОСОБА_7 , відповідно до яких обвинувачений на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, має позитивні характеристики, відшкодував потерпілій шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження скоєння ним нових злочинів, йому можливо призначити покарання, із урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 75-76 КК України.

Долю речові доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного даним вироком покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, звільнити у залі суду.

Речові докази по кримінальному провадженню: жіночу сумку, мобільний телефон ТМ Lenovo S 650, гаманець червоного кольору, грошові кошти на загальну суму 263 грн., зв`язку ключів у кількості чотирьох штук, паспорт залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1