Справа №489/4956/16-к 25.10.2016
Провадження: № 11-сс/784/438/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційного суду:
про повернення скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу директора ПП ВКФ «Азалія» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року про повернення скарги на бездіяльність слідчого,
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
представник заявника: ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань повернута заявнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та зобов`язати слідчого суддю Ленінського районного суду м. Миколаєва розглянути по суті скаргу на бездіяльність слідчого.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Зазначає, що оскаржуване рішення є неконституційним, несправедливим, необґрунтованим, незаконним, оскільки не відповідає і суперечить вимогам і положенням актів кримінально-процесуального законодавства України, свідчить про невиконання завдань кримінального провадження, порушення ст.ст. 55, 64,129, 21-22, 24, 19, 9, 8 Конституції України, ст.ст. 6, 10, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 2, 7-9, 303, 304, 306 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стверджує, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не обгрунтовано твердження стосовно того, що скарга подана неналежною особою, а також те , що ця скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Також на думку апелянта слідчий суддя повинен був зазначити якою саме законодавчою нормою на потерпілого покладено обов`язок доказувати своє право на подання до суду скарг.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
05 жовтня 2016 року директором ПП ВКФ «Азалія» ОСОБА_6 подана скарга на бездіяльність слідчого, в якій заявник просив зобов`язати слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, а саме внести відомості до ЄРДР, надіслати скаржнику документ про прийняття і реєстрацію заяви про злочин, витяг з ЄРДР.
Приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя послався на пункти 1, 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, відповідно до яких скарга на бездіяльність слідчого (прокурора) повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу та якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
При цьому слідчий суддя вказав, що подана скарга не містить посилання на будь-які обставини, які дають змогу визначитись, чи подана скарга особою, яка має право подавати таку скаргу та чи підлягає скарга розгляду саме в Ленінському районному суді м. Миколаєва.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника директора ПП ВКФ «Азалія» ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 303 ч. 1 встановлений перелік осіб, які вправі оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Зі змісту скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, поданої в порядку ст. 303 КПК України, вбачається, що скарга подана на бланку ПП ВКФ «Азалія» і підписана від імені ОСОБА_6 як директора підприємства (а.с.п. 1).

Разом з тим, до скарги не додано документів на підтвердження займаної посади ОСОБА_6 , документів стосовно самої юридичної особи, а підпис ОСОБА_6 належним чином не завірено. Тобто повноваження ОСОБА_6 діяти від імені ПП ВКФ «Азалія» належним чином не підтверджені.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу, тобто, без підтвердження відповідних повноважень ОСОБА_6 як представника юридичної особи.

Крім того, є правильним висновок слідчого судді про те, що зі змісту скарги неможливо визначити підсудність, тобто в якому саме суді скарга має розглядатися та вирішуватися по суті.

Повернення скарги із зазначених підстав передбачено п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 304 ч. 7 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом (у даному випадку за умови виправлення недоліків в оформленні скарги).

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: