АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1457/16 Справа № 205/2728/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого,
якою клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишено без задоволення.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2016 року засудженому зараховано в строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У березня 2016 року до Ленінського районного суду звернувся з клопотанням засуджений ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, при цьому не мав жодного заохочення за ставлення до праці або іншу сумлінну поведінку, у зв`язку з чим неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, внаслідок чого підлягав би умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, так як він за весь час перебування у колонії працював і по невідомим йому причинам адміністрація колонії його не заохочувала.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, але на шлях виправлення не став.

Згідно характеристики (а.с.7), під час утримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. З 02.03.2015 року відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89. Працевлаштований, до праці відноситься посередньо. На заходи виховного характеру реагує не своєчасно. Відповідно до довідки ( а. с. 8), має 6 стягнень та не має заохочень.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим), яких як вбачається з матеріалів справи немає.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_8 своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, внаслідок чого підлягав би умовно- дострокову звільненню від відбування покарання, при цьому він немає жодного заохочення, тому законно відмовив йому у задоволенні його клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: