АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/849/16 Справа № 708/749/16-к Категорія: ч. 1 ст. 249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, судимого 23.04.2015 року Чигиринським районним судом за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі; 10.03.2016 року ухвалою Олександрійського районного суду Кіровоградської області на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 5 місяців 22 дні,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сімсот гривень; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.04.2015 року, і визначено до відбування покарання три місяці обмеження волі; призначені покарання у вигляді штрафу та покарання у вигляді обмеження волі вирішено виконувати самостійно; обрано до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою; строк відбування покарання вирішено вираховувати з 06 липня 2016 року, з часу взяття під варту; після набрання вироком законної сили ОСОБА_7 вирішено етапувати до місця відбування покарання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оврагово Світловодського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сімсот гривень.

Стягнуто із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 солідарно на користь Стецівської сільської ради Чигиринського району збитки в сумі дві тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень 00 коп.; вирішена доля речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 в період часу з 22:00 год. 03.05.2016 року по 04:20 год. 04.05.2016 року за допомогою риболовецької сітки, тобто забороненим знаряддям лову, без належного дозволу, в заборонений нерестовий період, здійснили вилов з Кременчуцького водосховища р. Дніпро поблизу с. Стецівка Чигиринського району Черкаської області цінної риби, а саме: плітка в кількості 18 штук вартістю 85 грн. за штуку на суму 1 530 грн.; карася в кількості 3 штуки вартістю 17 грн. за штуку на суму 51 грн.; плоскирка в кількості 7 штук вартістю 34 грн. за штуку на суму 238 грн.; синець в кількості 2 штуки вартістю 85 грн. за штуку на суму 170 грн.; коропа в кількості 1 штука вартістю 306 грн., чим заподіяли істотної шкоди водній фауні на загальну суму 2 295, 00 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить частково скасувати вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2016 в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, а також істотного порушення кримінального процесуального закону.

Просить під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 .

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та

засудити за ч. 1 ст. 249 КК України, призначивши покарання у виді 1

(одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання просить частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.04.2015, від якого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково з невідбутим строком покарання у виді 5 місяців і 22 днів обмеження волі, та остаточно визначити до відбуття 1 (один) рік й 1 (один) місяць обмеження волі.

Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив вирок всупереч вимог ст. 370 КПК України, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 порушено норми матеріального права та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, в результаті чого покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При ухваленні оскаржуваного вироку суд не застосував закон, який підлягає застосуванню, та не врахував вимоги закону України про кримінальну відповідальність щодо правил та порядку призначення покарання за сукупністю вироків у випадку звільнення від відбування покарання умовно-достроково (ст. 71, 81 КК України).

Вказує, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом належно не визначено частину покарання за попереднім вироком суду, від відбування якої його звільнено умовно-достроково та яка ним не відбута. В цьому випадку, указує апелянт, невідбутою частиною покарання є весь термін покарання, від якого обвинуваченого звільнено умовно-достроково, тобто 5 місяців і 22 дні обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, й ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Зазначає, що згідно з оскаржуваним вироком, місцевий суд вказаних вимог матеріального закону не дотримався та при призначенні ОСОБА_7 покарання не врахував, що згідно з ухвалою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року він звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково; невідбутий строк покарання становить 5 місяців і 22 дні обмеження волі, остаточно визначивши обвинуваченому до відбуття покарання менше, ніж невідбута частина за попереднім вироком, а саме 3 місяці обмеження волі.

У зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, покарання, призначене вироком ОСОБА_7 , не відповідає закону України про кримінальну відповідальність та істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону.

В судовому засіданні прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти апеляції прокурора, просив її відхилити.

Обвинувачений ОСОБА_9 до суду не з`явився, хоча був належно викликаний, що не перешкоджає апеляційному розгляду, оскільки апеляційна скарга прокурора не стосується аспектів його відповідальності. Тому в частині, яка стосується цього обвинуваченого, має бути постановлена ухвала, а не вирок.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зазначених вище вимог закону суд першої інстанції в частині засудження ОСОБА_9 належним чином дотримався.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 249 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 349 КПК України, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України вірно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст. 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. В цій частині вирок має бути залишений без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 414 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в частині засудження ОСОБА_9 , а також в частині вирішення цивільного позову та вирішення долі речових доказів, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :