Справа №705/4532/14-к
1-кп/705/262/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.307 КК України,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування 14.06.2014 був обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого був продовжений ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2016 на 60 днів та закінчується 04.09.2016.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на інший домашній арешт, посилаючись на те, що запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 було обрано ще у червні 2014 та по даний час на протязі більше двох років він утримується під вартою. На момент затримання ОСОБА_6 мав наркотичну залежність, але за час тримання під вартою позбувся цієї залежності. По місцю проживання до затримання в с. Громи Уманського району Черкаської області характеризувався виключно добре, знаходився на «Д» обліку в лікарні з приводу туберкульозного захворювання у зв`язку з чим на даний час потребує спеціального харчування та лікування, чого йому не в змозі надати в СІЗО м. Черкаси. Крім того, в обвинуваченого значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він потребує кваліфікованого медичного обстеження. На цей час прокурором у суді не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доказів щодо переховування від суду та уникнення покарання, у разі визнання його винним не надано.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів. Послався на те, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються і не зменшилися. Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, вважав, що тільки тримання під вартою є тим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходив з таких мотивів.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, який за ступенем тяжкості належать до тяжких злочинів. Продовжений строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 04.09.2016, однак завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо, оскільки не допитані всі свідки та не досліджені матеріали кримінального провадження.
У обвинуваченого є постійне місце проживання в с. Громи Уманського району Черкаської області, за яким він зареєстрований. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується як людина зі спокійним та врівноваженим характером, з жителями с. Громи підтримує дружні стосунки, в громадських місцях веде себе добре, спиртними напоями не зловживає, скарг на нього не надходило, що підтверджується довідкою характеристикою Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області № 748/02-30 від 09.08.2016. При цьому до арешту ОСОБА_6 проживав в м. Умань та знаходився на обліку в Уманській міській лікарні №1 з 11.01.2002 по 18.01.2008 з приводу туберкульозного захворювання, що підтверджується довідкою № 453 від 15.08.2016 Уманської міської лікарні. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_6 стан його здоров`я погіршився, та він на даний час потребує лікування та нагляду лікарів. Постійна робота чи інші джерела доходів в обвинуваченого відсутні.
Суд вважає, що на теперішній час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ухилення від суду. Наявність інших ризиків на теперішній час прокурор у судовому засіданні не довів.
Суд враховує те, що обвинувачений тримається під вартою з 14.06.2014, судовий розгляд завершити до 04.09.2016 не можливо, оскільки ще не допитані всі свідки, заявлені стороною обвинувачення та не досліджені матеріали кримінального провадження.
Сторона обвинувачення за час судового розгляду не забезпечила явку всіх свідків, які були нею заявлені, і які не з`являються в судові засідання на виклики суду.
Достатнього обґрунтування того, що інший запобіжний захід, менш суворий ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого прокурором не надано.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 цієї частини. Тримання під вартою є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, який згідно зі ст. 183 КПК України застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).
Враховуючи наведені вище обставини, особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, неможливість завершення судового розгляду в найближчий час з причин, які не залежать від обвинуваченого, суд вважає недоцільним продовжувати строк тримання обвинуваченого під вартою. Суд дійшов висновку про можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт (ст. 181 КПК України), який є достатнім заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та обов`язків, покладених на нього судом.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. 177, 181, 194, ч. 5 ст. 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме до 19 жовтня 2016 року .
Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Строк дії обов`язків встановити до 19 жовтня 2016 року включно.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Уманський РВП Уманського ВП ГУНП у Черкаській області.
Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1