Справа № 464/1425/15-к
пр.№ 1-кп/464/283/16
У Х В А Л А
01.12.2016 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України, -
в с т а н о в и в:
в провадженні Сихівського районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, а саме до 06 грудня 2016 року включно. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 - особисте зобов`язання залишено без змін.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки такий закінчується 06.12.2016 та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. щодо клопотання представника потерпілого про зміну запобіжного заходу на більш тяжкий, то не заперечує відносно такого, однак вважає визнати розмір застави у розмірі 50 мінімальних заробітних плат.

У судовому засіданні потерпіла та представник потерпілих підтримали клопотання прокурора та просять таке задовольнити. Попри те, представник потерпілого, як сторона обвинувачення, подав клопотання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді застави, адже такий незаконно впливає на потерпілих, про що було повідомлено останніми у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не заперечили проти клопотання прокурора про продовження їм строку тримання під вартою. Щодо клопотання представника потерпілих покладаються на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили проти клопотання сторони обвинувачення та просять у такому відмовити за безпідставністю.

У судове засідання захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи, а тому суд зі згоди учасників судового розгляду, вважає за можливе вирішення питань у їх відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить наступного висновку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитногоперевезення.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Пункти 1.4, 1.6 Мінімальних стандартних правил ООН у відношенні мір, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила) вказують, що в процесі застосування Правил держави члени прагнуть забезпечити належне співвідношення між правами окремих правопорушників, правами жертв та інтересами суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності.
Попереднє ув`язнення під варту застосовується в судочинстві по кримінальних справах як крайня міра за умови належного урахування інтересів розслідування передбачуваного правопорушення та захисту суспільства та жертви.

Вирішуючи клопотання прокуртора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден зінших, більшм`якихзапобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів. передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 29 січня 2017 року включно, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців(60 діб), тобто до 29 січня 2017 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання представника потерпілого та потерпілої суд приходить до наступного з огляду на таке.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23 листопада 2015 року, який скасований ухвалою суду апеляційної інстанції 04.07.2016 та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження, ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися за межі м.Львова без відповідного дозволу суду, повідомляти суду місце свого проживання у м.Львові та його зміну, та такий залишений без змін.

Судом встановлено, що обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не в повній мірі запобігає спробам останнього, зокрема незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, у судовому засіданні від 10.11.2016р. представник потерпілих та потерпіла зауважили на те, що ОСОБА_8 розмовляв з потерпілим ОСОБА_10 перед судовим засіданням.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомив суду, що він дійсно розмовляв із обвинувачений ОСОБА_8 про цю кримінальну справу.

Після цієї розмови потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні змінив показання щодо обставин кримінального провадження та відмовився від частини обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 поза судовим розглядом лається на неї, погрожує, з цього приводу вона його боїться.

Враховуючи наведене, суд приходить переконання, що прокурором, представником потерпілих, потерпілою ОСОБА_3 повністю доведено наявність ризику незаконного впливу на потерпілих, а відтак клопотання потерпілої ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

Враховуючи обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України., щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_8 може чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання зазначеного ризику, який доведено в судовому засіданні, суд вважає необхідним змінити ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців(60 діб), тобто до 29 січня 2017 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.181, 201, 315, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:
клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою строком що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 29 січня 2016 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою строком що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 29 січня 2016 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 в виді особистого зобов`язання змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 29 січня 2016 року, включно, взявши його під варту в залі суду.

Виконання ухвали в частині запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 доручити Сихівському ВП ГУ НП у Львівській області та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення Сихівському ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Головуючий суддя ОСОБА_1