20.10.2016 Провадження по справі № 1-кп/380/79/16
Справа № 380/1114/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника потерпілої ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що 28.06.2016 року близько 8 години 30 хвилин в с.Горошків Тетіївського району Київської області ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку своєї сусідки ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , під час суперечки із ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя.
Згідно висновку експерта №62 від 03.08.2016 року, ОСОБА_5 внаслідок нанесення удару було заподіяно наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій носа та синець у формі метелика в ділянці перенісся та нижніх повік. Дані тілесні ушкодження ОСОБА_5 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, так як обвинувачений умисно наніс потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно в ході сварки із ОСОБА_5 наніс останній тілесні ушкодження. Розуміє, що вчинив не правильно та просить вибачення у потерпілої, згодний відшкодувати потерпілій 3000грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду в сумі 1000грн.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила той факт, що 28.06.2016 року ОСОБА_4 під час сварки наніс їй тілесні ушкодження. Не заперечує проти призначення обвинуваченому міри покарання запропонованої прокурором. Вказала суду, що внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченого та наслідків, що настали, їй була завдана матеріальна шкода в розмірі 3000 гривень 00 коп. та моральна шкода в розмірі 25 000 гривень, яку вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на свою користь. Обґрунтовуючи розмір заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень, посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_4 завдав їй моральних страждань від фізичного болю.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, що не має сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає, недоцільним досліджувати докази стосовно обставин справи, які ніким не спростовуються.
Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в суді і його дії суд кваліфікує за ч.2 статті 125 КК України, оскільки, він наніс умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 .
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує, що ОСОБА_4 вину свою визнав, щиро кається в скоєному, тяжких наслідків не наступило, сприяв розкриттю правопорушення.
Як обтяжуючі його вину обставини, судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини в кримінальному провадженні, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850гривень.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, протезування, стороннього догляду тощо.
Як встановлено, в зв`язку з отриманими ушкодженнями, нанесеними ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 перебувала на лікуванні в медичній установі, де понесла витрати на лікування в розмірі 3000грн., що підлягають відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_4 , який визнає дану суму.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Наявність даного ушкодження у потерпілої свідчить про наявність як фізичних так і душевних страждань.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, ст.ст.23,1166,1167,1195 ЦК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , 1960 року народження, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , 1966 року народження, жительки АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, прокурору та потерпілій копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1