Справа № 395/850/15-к
Провадження № 1-кп/395/2/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000883 від 09.10.2014 р., стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , але фактично тимчасово проживав по АДРЕСА_2 , циган, громадянин України, не працює, з початковою освітою (6 класів), одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, військовозобов`язаний, раніше судимий:

23.12.2004 р. Кіровоградським апеляційним судом за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 187, пп. 6, 12 ст. 115 КК України;

05.07.2011 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Андріївка, Новомиргородського району Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює охоронником в ТОВ «Оситнянське», раніше не судимий;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Свердловськ, Луганської області, який зареєстрований по АДРЕСА_4 , але фактично тимчасово проживав по АДРЕСА_5 , українець, громадянин України, з початковою освітою (2 класи), неодружений, зі слів має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий.

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Новомиргородського районного суду перебуває вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

За ухвалою Новомиргородського районного суду від 16.06.2016 р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено до 22.08.2016 р.

17.08.2016 р. до районного суду звернувся прокурор ОСОБА_12 з клопотанням про продовження строку застосування заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 власне клопотання підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у зазначеному клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_13 вважає клопотання прокурора безпідставним та, в свою чергу, заявив клопотання, відповідно до якого пропонує змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_14 у суді власну причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав повністю, бо не вважає себе винуватим у їх вчиненні.

Він також категорично заперечує проти задоволення вказаного клопотання прокурора і підтримує клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Наполягає, що за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_15 з таких міркувань.

Захисник ОСОБА_13 обґрунтував власне клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_14 раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, а тому відсутні будь-які ризики для продовження тримання його під вартою.

Окрім цього, він має трьох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, та місце реєстрації своєї сім`ї.

До того ж значно погіршився стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 за час тримання його під вартою, а у лікувальному закладі, де він зараз перебуває, не дотримується режим дієтотерапії.

В той же час справа відносно обвинуваченого ОСОБА_3 фактично не розглядається з 01.07.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається з наданих суду документів, органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України, які за законом віднесені до тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При цьому суд визнає за реальну небезпеку можливість ухилення обвинуваченого від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою.

Суд дійшов висновку, що є обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики, передбачені пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 178 КПК України суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_14 не працює, його місце проживання зареєстровано на території здійснення антитерористичної операції.

Тому, з урахуванням серйозності висунутого стосовно нього обвинувачення, суд вважає, що вищенаведені обставини будуть суттєвою перешкодою для здійснення за ним контролю з боку прокурора або суду у разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, та сприятимуть ухиленню від правосуддя у випаду звільнення з-під варти.

Твердження сторони захисту, що необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтована лише тяжкістю обвинувачення є безпідставним, оскільки судом враховано всі передбачені законом обставини, які беруться до уваги при вирішенні питання про обрання, продовження або зміну міри запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих правопорушень, його вік, стан здоров`я, в тому числі те, що він з 06 жовтня 2015 року лікується в КЗ «Обласна туберкульозна лікарня», а також ту обставину, що, у разі залишення щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він не буде позбавлений можливості продовжити лікування у вказаному протитуберкульозному закладі, його сімейний стан (як повідомив суду сам обвинувачений, він офіційного шлюбу не укладав, а належних і допустимих доказів перебування його у шлюбі і наявність на утриманні трьох малолітніх дітей стороною захисту суду не надано), відсутність місця роботи або навчання, те, що постійне місце проживання зареєстровано на території, де до сьогодні проводиться антитерористична операція, відсутність доказів реєстрації тимчасового місця проживання обвинуваченого у м. Новомиргороді, Кіровоградської області.

До того ж суд враховує способи вчинення кримінальних правопорушень, кількість інкримінованих обвинуваченому епізодів, загальну вартість майнових цінностей, отриманих у результаті протиправних дій, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якими є можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, суд ураховує, що відповідно до приписів Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»:

ст. ст. 1, 11 законом встановлені певні обмеження прав осіб, хворих на заразні форми туберкульозу.

п. 4 ч. 3 ст. 20 хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов`язані дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За повідомленням головного лікаря Комунального закладу «Обласна туберкульозна лікарня» здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 дозволяє йому приймати участь у залі суду за умови дотримання медико-санітарних вимог: перебування обвинуваченого у хірургічній масці, наступної дезінфекції приміщення, де перебував обвинувачений, тощо.

В той же час під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження 16.06.2016 р. обвинувачений ОСОБА_14 демонстративно зняв хірургічну маску у залі суду і став глузувати з присутніх, у тому числі головуючого у судовому засіданні, що вони бояться захворіти на туберкульоз, тобто умисно публічно порушив протиепідемічний режим.

З листа головного лікаря Комунального закладу «Обласна туберкульозна лікарня» вбачається, що на час розгляду клопотань прокурора та захисника загальний стан обвинуваченого ОСОБА_3 розцінюється як задовільний.

Захисник ОСОБА_13 у власному клопотанні стверджує, що у лікувальному закладі, де зараз перебуває обвинувачений, не дотримується режим дієтотерапії. Проте ніяких доказів з цього приводу суду стороною захисту не надано.

Окрім цього, захисник ОСОБА_13 вказує, що справа відносно обвинуваченого ОСОБА_3 фактично не розглядається з 01.07.2016 р.

Суд відкидає твердження про неналежну організацію судового розгляду, бо однією з основних причин систематичного відкладення розгляду кримінального провадження протягом цього періоду було перебування захисників у плановій щорічній відпустці.

Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 193-194, 196-197, 199, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів задовольнити.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без змін.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 20 жовтня 2016 року 24 години 00 хвилин включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

суддя ОСОБА_16
Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_17