Провадження № 11-кп/780/236/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 16.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника колонії ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

в с т а н о в и л а :

До суду звернулася захисник ОСОБА_8 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_9 , який засуджений 26.01.2007 року Дніпровським райсудом м. Києва за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі, мотивуючи тим, що засуджений став на шлях виправлення, відбув 3/4 частини строку покарання та має ряд заохочень.

Ухвалою суду клопотання залишено без задоволення, оскільки судом враховано поведінку засудженого за час відбування покарання, яка не була сумлінною, ставлення засудженого до скоєного, який свою вину не визнав та не розкаявся, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, про що, також, свідчить неодноразове порушення вимог режиму утримання і несумлінна поведінка. Крім того, засуджений за час відбування покарання порушував вимоги режиму утримання, що свідчить про ігнорування ним покарання як заходу примусу від імені держави - виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, ухвалити нову ухвалу, якою клопотання про звільнення ОСОБА_9 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2007 року задовольнити у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що судом не було взято до уваги ряд заохочень, якими було відзначено ОСОБА_9 за сумлінну працю, зразкову поведінку та участь в життєдіяльності колективу, позицію представника колонії, який вважав за можливе задовольнити клопотання. Крім того, суд взагалі не врахував тієї обставини, що в травні 2015 року ОСОБА_9 одружився, вдома на нього чекають дружина та 86-річна матір, а тому він має вагомі стимули для повернення до нормального життя на волі. Також, ОСОБА_9 визнав вину у скоєному злочині, щиро розкаявся та зробив для себе відповідні висновки, що підтверджується власноручно написаною ним заявою. Вважає, що висновок суду про неможливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 через допущення засудженим порушення умов утримання є невірним, оскільки, на час розгляду клопотання всі стягнення були погашені та нівелюються десятьма заохоченнями ОСОБА_9 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, соціальну активність та корисну ініціативу при підготовці та участі в огляді конкурсі вокально-інструментальних ансамблів серед установ виконання покарань м. Києва та Київської області, за активну участь у суспільному житті відділення, зразкову поведінку і активну участь в ремонті та благоустрої відділення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, представника колонії ОСОБА_7 , який вважав, що засуджений став на шлях виправлення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін. Суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам не навів достатніх обґрунтувань та мотивів, що стали підставою для відмови в задоволенні клопотання. Так, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007р. ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України - 12 років позбавлення волі. Початок строку : 27.06.2006 року. Кінець строку : 27.06.2018 року. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.16р. ОСОБА_9 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007р. строк його попереднього ув`язнення з 27.06.2006р. по 26.04.2007р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно заяви на адресу апеляційного суду, засвідченої начальником Білоцерківської ВК, ОСОБА_9 вказує, що він цілком і повністю визнає свою провину і чистосердечно, щиро розкаюється у скоєному. При апеляційному розгляді засуджений підтримав дану заяву. Також, ОСОБА_9 відбув значний термін покарання. має ряд тяжких хронічних захворювань, що стверджується довідкою медичної установи при БВК-85 від 04.01.16р. В травні 2015 року ОСОБА_9 одружився, що стверджується свідоцтвом про шлюб від 20.05.15р., має 86- річну матір, яка потребує його допомоги. Як вбачається із довідки начальника відділення №17 соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_9 мав 5 стягнень, які погашені в установленому законом порядку та 9 заохочень, зокрема, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за активну участь у суспільному житті відділення, а також за соціальну активність та корисну ініціативу при підготовці та участі в огляді конкурсі вокально-інструментальних ансамблів серед установ виконання покарань м. Києва та Київської області. Враховуючи, вищенаведене, а також думку представника колонії, який вважав, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_8 про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення. Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - задовольнити. Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування основного покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007р. ОСОБА_9 негайно звільнити з установи відбування покарання.

Головуючий

Судді