АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/505/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001188 від 14 квітня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_8 .

В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор посилається на істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.

Так, на переконання прокурора, під час судового розгляду слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком до 6 років.

Поряд з цим, прокурор зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано посилався в своїй ухвалі на працевлаштування підозрюваного, оскільки докази на підтвердження вказаних обставин в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, прокурор вказує на те, що показання ОСОБА_6 спростовуютьсь наявними в матеріалах провадження доказами.

Прокурор вважає, що зазначені обставини прямо вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року клопотання слідчого СВ Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без задоволення та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 до 07.00 години строком на шістдесят днів, тобто до 13 червня 2016 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що під час судового розгляду слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б свідчили про необхідність обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Поряд з цим, слідчим суддею було враховано й те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, раніше не судимий, має офіційне місце роботи та мешкання, має родину та утриманців.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, доводи підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, міркування слідчого, який підтримав апеляцію прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Кіровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001188 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

14 квітня 2016 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повідомлено ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя при ухваленні оскаржуваного рішення дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що підозра останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений та має малолітню дитину ОСОБА_9 , 2007 року народження.
З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального провадження, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що слідчим не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилався в клопотанні, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в даному випадку є достатнім та відповідає меті його застосування.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

На думку колегії суддів, застосування більш обтяжливого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , на якому наполягає сторона обвинувачення, в даному випадку є недоцільним.
Запобіжний захід відносно підозрюваного обраний у відповідності з вимогами ст.ст. 181, 194, 196 КПК України, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді з викладених в апеляції мотивів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001188 від 14 квітня 2016 року, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3