Провадження №1кп-200/200/16
Справа № 200/1411/16-к
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
11 березня 2016 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, який має неповну середню освіту, одружений, має на утримані двох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді водій механік, у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості в силу ст.89 КК України,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000007 від 14.01.2016,-

ВСТАНОВИВ:
Наказом №17 від 25.09.2014 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» ст.1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015, який набув чинності 20.01.2015, в України з 20.01.2015 діє особливий період.
10 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не повернувся вчасно з лікувального закладу Дніпропетровського військового госпіталю (в/ч НОМЕР_2 ), що розташований в АДРЕСА_2 , до розташування військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

2 січня 2016 року, солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в результаті чого злочин був припинений.

Таким чином, 10 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 , не з`явився вчасно до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану до 02 січня 2016 року.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні:

Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що 05.09.2014 він був мобілізований на воєнну службу. Під час служби він захворів і був направлений на лікування до Дніпропетровського військового госпіталю, куди його доставили 05.06.2015. 10.06.2015 він був виписаний з госпіталю і повинен був самостійно прибути до військової частини для подальшого проходження служби. Але він залишив госпіталь і поїхав в м.Суми, до своєї сім`ї, де працював щоб матеріально підтримати сім`ю. 02.01.2016 він самостійно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не наказувати, так він має на утримані двох неповнолітніх дітей та матір пенсіонерку.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

-доповіддю за фактом самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, в якій зазначено, що солдат ОСОБА_4 03.06.2015 вибув на лікування і повернувся в військову частину 02.01.2016, не надавши належних документів (а.с.6);

- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №15 від 19.01.2015, відповідно якого ОСОБА_4 вибув до складу сил та засобів сектору «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. З метою виконання службових (бойових) завдань з 19.01.2015 (а.с.15);

- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №144 від 13.06.2015, відповідно якого солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину з 10.06.2015 (а.с.16);

- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №17 від 25.09.2014, відповідно якого рядовий ОСОБА_4 зарахований з 26.09.2014 до списків особового складу частини на всі види забезпечення, ШПК - солдат (а.с.17);

- копією військового квитка серії НОМЕР_3 , відповідно якого ОСОБА_4 мобілізований до Збройних Сил України (а.с.18-20).

Суд вважає вину ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України.

Відповідно до ст.349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені в судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, в суді вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а також особу обвинуваченого, який вважається особою раніше несудимою, за місцем проходження служби характеризується негативно, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, являється учасником бойових дій. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією частини 4 статті 407 Кримінального кодексу України. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 злочину, та особу обвинуваченого, який в скоєному щиро розкаюється, має на утримані двох неповнолітніх дітей та матір пенсіонерку, являється учасником бойових дій, самостійно з`явився до військової частини, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.3 ч.1 ст.76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська