Ухвала іменем україни 22 вересня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379, за касаційною скаргою цивільного відповідача ОСОБА_5 на ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
якими застосовано примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі цивільний відповідач ОСОБА_5 стверджує про незаконність ухвал судів першої та апеляційної інстанцій у частині вирішення цивільних позовів. На обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що він не може бути цивільним відповідачем та відшкодовувати моральну і матеріальну шкоду потерпілим, оскільки визнаний неосудною особою, не є суб`єктом злочину та не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

На касаційну скаргу ОСОБА_5 надійшли заперечення від законного представника ОСОБА_8 і представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

Ухвалою Золотонівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнано неосудним та до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим типом нагляду.
Ухвалено стягнути за рахунок майна ОСОБА_5 на користь:
- потерпілого ОСОБА_11 18410 грн на відшкодування матеріальної шкоди, та моральної шкоди 500000 грн;
- потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн;
- держави судові витрати в сумі 998 грн 40 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, захисника, законного представника на підтримання касаційної скарги, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та просив її не задовольняти, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ухвали суду ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечні діяння, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України, за таких обставин.
09 квітня 2015 року близько 05:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин завдав по голові ОСОБА_12 численні удари тупим предметом, який має властивості не гострого рубаючого або твердого предмету з добре вираженим ребром, внаслідок чого настала смерть потерпілої.
Згідно із даними висновку судово-психіатричної експертизи від 22 квітня 2015 року № 212 ОСОБА_5 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з безперервно прогресуючим типом перебігу, актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою з агресивними діями та ознаками параноїчного дефекту особистості, що позбавляло та позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує надання психіатричної допомоги у примусовому порядку у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим типом нагляду.

Відповідно до ст.433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 не заперечується обґрунтованість рішень суду щодо визнання його неосудною особою та застосування до нього примусових заходів медичного характеру у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим ОСОБА_5 , який є цивільним відповідачем у кримінальному процесі (з урахуванням відсутності в матеріалах провадженні інформації про наявність судових рішень щодо визнання ОСОБА_5 недієздатним) слушно вказує на неправильність вирішення цивільного позову потерпілих.
Так, із матеріалів провадження видно, що потерпілий ОСОБА_9 подав цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування завданої йому моральної шкоди та просив стягнути з відповідача 200000 грн (т. 1 а. п. 15), а потерпілий ОСОБА_11 - просив стягнути 18410 грн 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої діяннями ОСОБА_5 (т. 1 а. п. 112)
Відповідно до ч. 1 ст. 1186 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Місцевий суд, розглянувши вказані вище цивільні позови ОСОБА_9 і ОСОБА_11 встановив, що вони підлягають задоволенню повністю, проте не навів жодної підстави з урахуванням якої саме ОСОБА_5 , який не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, мав відшкодовувати шкоду, завдану його діями.
Ці обставини не були враховані судом апеляційної інстанції, не перевірено належним чином правильність вирішення цивільного позову у провадженні та не спростовано твердження ОСОБА_5 про незаконність ухвали місцевого суду в цій частині, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, усупереч вимогам ч. 2 ст. 124 КПК України відповідно до якої суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку, місцевий суд постановив рішення про стягнення таких витрат з особи, до якої застосовані заходи медичного характеру. На ці порушення не звернув уваги суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення щодо ОСОБА_5 у частині задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 іОСОБА_11 підлягають скасуванню, а провадження в цій частині призначенню нового розгляду в порядку цивільного судочинства.
Одночасно на підставі ч. 2 ст. 433 КПК України судові рішення щодо ОСОБА_5 підлягають зміні з виключенням рішення про стягнення з нього процесуальних витрат.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 іОСОБА_11 скасувати та призначити в цій частині новий розгляд у порядку цивільного судочинства.
На підставі ч. 2 ст. 433 КПК України ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити: виключити рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 998 грн 40 коп.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

______________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3