УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаною скаргою, у якій зазначив, що 12.10.2016 року отримав постанову слідчого ОСОБА_4 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження, із якою не погоджується, вважає її незаконною, передчасною та такою, яка порушує його права як потерпілого, а також вимоги КК України та КПК України. В обґрунтування вимог скарги посилається на безпідставне твердження слідчого про малозначність діяння, вчиненого гр. ОСОБА_5 , внаслідок якого скаржнику заподіяна шкода у великих розмірах на суму 44 872,72 грн. За словами ОСОБА_3 , працівники Житомирського районного відділення поліції вживали усіх дій для уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності, досудовим слідством останнього не допитано як особу, яка пошкодила скаржнику його автомобіль.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу слідчого судді подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Також встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 посилається на те, що в період часу 10:00 год. по 11:00 год. 06.07.2016 p. невідома особа в АДРЕСА_1 в гаражі навмисно пошкодила автомобіль заявника марки «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2011 року випуску, а саме: чотирьох дверей. Допитаний в якості свідка батько потерпілого ОСОБА_6 , що проживає по сусідству з ОСОБА_5 пояснив, що 06.07.2016 бачив як останній ходив з лопатою по своєму подвір`ю, після чого чув з гаражного приміщення будинку АДРЕСА_1 удари по металевому предмету та як спрацювала сигналізація, тому він зробив висновок, що пошкодив автомобіль ОСОБА_5 . Натомість допитати в якості свідка ОСОБА_5 не представило можливим так як він на даний час знаходиться за межами України. Слідчий також посилається на звіт № 499 про оцінку автомобіля «Рено Сандеро», згідно з яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження складає 44 872 грн. 72 коп. В подальшому керуючись ч. 2 ст. 11 КК України та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку із малозначністю.
На думку слідчого судді, зазначена постанова не містить достатнього обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження із посиланням на відповідні положення норм КПК України, з її змісту не вбачається проведення необхідної кількості процесуальних дій, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Слідчим суддею звернуто увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься доручення слідчого ОСОБА_4 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, одним з яких є допит ОСОБА_5 , на якого вказує скаржник як на ймовірного суб`єкта кримінального правопорушення. Як вбачається із наявного в матеріалах кримінального провадження рапорту ст. інспектора Житомирського РВП від 30.08.2016 допитати в якості свідка ОСОБА_5 не представилось можливим, так як останній, за словами місцевих мешканців, знаходиться закордоном. При цьому в матеріалах провадження відсутні інші докази, що свідчили про факт перебування свідка за кордоном.
Окрім цього, слідчим суддею звернуто увагу на те, що закриваючи кримінальне провадження з огляду на ч. 2 ст. 11 КК України слідчий також послався у постанові про закриття кримінального провадження одночасно й на положення п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що передбачає закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином вчинене суб`єктом злочину винне діяння, прямо передбачене КК України, якщо воно через малозначність не становить суспільної небезпеки.
При цьому малозначне діяння слід відмежовувати від діяння, яке не містить складу злочину.
Так, якщо істотність матеріальної (майнової) шкоди визначена безпосередньо в законі через певну кількість неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тощо, то недосягнення певного рівня шкоди є свідченням відсутності складу злочину, а не малозначності діяння.
Важливим при віднесенні конкретних діянь до малозначних є встановлення змісту умислу. Малозначним може бути визнане тільки таке діяння, шкідливість якого не тільки об`єктивно, а й за змістом умислу винного є незначною (мізерною).
Таким чином, малозначне діяння - це така формально передбачена КК, як правило, умисна дія або бездіяльність суб`єкта злочину, яка через малозначність заподіяної шкоди не є суспільно небезпечною. При цьому відсутність суспільної небезпеки у даному випадку означає, що така дія або бездіяльність: а) заподіяла охоронюваному КК об`єкту посягання шкоду, яка не є істотною, або б) створила загрозу заподіяння вказаному об`єкту шкоди, яка не є істотною.
На переконання слідчого судді, приймаючи оскаржувану постанову слідчий належним чином не обґрунтував мотивів закриття кримінального провадження у зв`язку із малозначністю. Зокрема, слідчим у постанові не наведені факти відсутності суспільної небезпеки у вказаному вище діянні, а також предметно не доведено, чому таке діяння не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди фізичній особі.
Зважаючи на викладені вище обставини, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому постанова від 31 серпня 2016 року підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 110, 284, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1