Справа №-613/1218/16-к Провадження №-1-кп/613/157/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
23 вересня2016 року між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено угоди про примирення.
Згідно з умовами вказаних угод ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обвинувачені і представник потерпілого погодились з тим, що розмір шкоди, завданої в результаті вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, становить 556 грн. 60 коп., які були повністю відшкодовані потерпілому.
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинні понести обвинувачені у разі затвердження такої угоди, а саме обмеження волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просивугоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді покарання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнають себе винуватими, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та та представник потерпілого ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.
За таких обставин. суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою таємно викрали чуже майно і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченим узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.
Процесуальні витрати відсутні, долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 вересня 2016 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 /один/ рік, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 /один/ рік, якщо остання протягом іспитового строку не скоїть новий злочин і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_5 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженої.
Речові докази: два полімерні мішки з кукурудзою в початках у кількості 154 шт. загальною вагою 50,6 кг. вважати повернутим за належністю ОСОБА_6 ; чоловічий велосипед марки «Україна», чорного кольору з рамою вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області.
Суддя-