пр. № 1кп/336/83/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
25 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , представника Ювенальної превенції Вільнянського відділу Головного управління поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 , представника служби в справах дітей Вільнянської районної адміністрації - ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянська Запорізької області, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.03.2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
-25.04.2012 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки на підставі ст. 104 КК України;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях перевиховання не став та знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку при наступних обставинах:
04.10.2013 року, приблизно о 08:00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись у приміщенні коридору, який розташований на другому поверсі ДНЗ ЗВПУ «Моторобудівник» по вул. Панфьорова, 146-а в м. Запоріжжі, в якому він навчається, шляхом вільного доступу, з поверхні підвіконника, де потерпілій тимчасово залишив свій одяг та мобільний телефон, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy Gio» ІМЕІ: НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ № 1111 від 15.10.2013 року складає 944,00 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» - НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав в повному обсязі, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, зазначивши, що йому було відомо кому саме належить мобільний телефон, що був тимчасово залишений ОСОБА_11 , щиро розкаявся у скоєному.
Потерпілий, законний представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що підтримують свої показання, які вони надавали на досудовому розслідуванні, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають, просять суд призначити покарання на розсуд суду.
Оскільки ніхто з учасників судового процесу не оспорював фактичні обставини справи, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Згідно звіту служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-17/08 від 05.01.2016 року ОСОБА_6 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування; стан здоров`я і рівень його розвитку відповідає нормі, дитина здорова; наявних відомостей про рівень розвитку неповнолітнього, наявних порушень, затримки або відхилення від нормального для його віку рівня розвитку, не виявлено; даних про розумову відсталість, розлади психіки та поведінки неповнолітнього в документах, не зазначено; відсутні наявні ознаки емоційного каяття; під час навчання в Антонівському НВК уроки не пропускав, вчився посередньо, мав середній рівень знань, піклувальник брала участь у вихованні хлопця, проживав в належних умовах, проте часто залишав місце проживання, не повідомивши піклувальника; згідно листа ДНЗ «Запорізьке ВПУМ» № 724/01-03 від 08.11.2013 року зарекомендував себе, як недисциплінований учень, мав пропуски занять, навчався недбало, порушував поведінку, був схильний до протиправної поведінки, брехні та крадіжок, у спілкування з однолітками видержаний, не конфліктний; притягувався до кримінальної відповідальності.
Представник Ювенальної превенції Вільнянського відділу Головного управління поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в кримінальній виконавчій інспекції Вільнянського району, де за ним спостерігали протягом іспитового строку за вироком Новомиколаївського районного суду. Він тричі не з`явився на реєстрацію, як потім з`ясувалось, він в цей час переховувався від правоохоронних органів після вчинення цього злочину, інспекція зверталася з поданням до суду про скасування випробування, але в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 був в розшуку, випробування не скасували.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 пояснила, що вона доводиться ОСОБА_6 бабусею і є його опікуном, оскільки батьки позбавлені батьківських прав. Онук проживав разом з нею, після вчинення даного злочину він в грудні 2013 року втік з дому, було оголошено його розшук, він після розшукування в квітні 2014 р. пояснив, що він злякався, що його можуть ув`язнити, після цього став проживати зі своїм батьком, який веде аморальний спосіб життя, пиячить, але ОСОБА_12 стримує його від вживання алкоголю, він виховувався без матері з трьох років. Тепер він виправився, усвідомив, що скоїв, веде себе позитивно, але не може працевлаштуватися, бо його документи знаходяться в учбовому закладі, де на нього очікують восени для поновлення навчання, просить пробачити його та суворо не карати.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що обвинуваченим скоєний злочин середньої тяжкості.
Також суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обставини вчинення злочину.
ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин в період іспитового строку, реальної шкоди потерпілому не заподіяно, викрадене майно йому було повернуто.
Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що перевиховання ОСОБА_6 та запобігання скоєння ним нових злочинів може бути досягнуто при призначенні судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на мінімальний строк, передбачений для осіб, що на час вчинення злочину не досягли вісімнадцятирічного віку ст. 102 КК України, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, що також відповідає роз`ясненню п.10 ППВСУ Про практику призначення судами кримінального покарання N 7 від 24.10.2003 року, згідно якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Доля речових доказів по даному кримінальному провадженню підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_11 не заявлений.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:
В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи під час досудового розслідування, вартість якої складає 195 грн. 60 коп.
Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_6 витрат за проведення товарознавчої експертизи в дохід держави в сумі 195,60 грн.
Керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 370, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25.04.2012 року остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати, починаючи з дня приведення вироку у виконання.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 195,60 грн.
Речові докази по справі:
-мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy Gio», ІМЕІ: НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_11 залишити в останнього за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: