Справа № 192/1695/15-к
Провадження № 1-кп/192/13/16
В И Р О К
Іменем України
"19" лютого 2016 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000586 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, що має базову середню освіту, неодруженої, має на утриманні сина ОСОБА_9 , що народився 2008 року, несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В с т а н о в и в:

31 липня 2015 року близько 18-ї години ОСОБА_6 навпроти будинку АДРЕСА_1 , під час сварки на грунті особистих неприязних стосунків зі своєю знайомою Брязу ОСОБА_10 умисно заподіяла останній легкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Діючи з умислом на заподіяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_6 руками схопила потерпілу за підборіддя та руками нанесла їй подряпини шкіри обличчя та шиї, чим спричинила їй тілесні ушкодження у виді садин, розташованих в лобній області посередині, в скроневій області посередині, на нижній повіці правого ока, по передній поверхні шиї у верхньому відділі , які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнала.

Пояснила, що до подій 31 липня 2015 року у неї з потерпілою виник конфлікт, оскільки їй стало відомо, що потерпіла сварила та погрожувала її дитині. З метою з`ясування цих обставин вона 31 липня 2015 року пішла до потерпілої, але її вдома не було. Вони зустрілися на вулиці неподалік садиби потерпілої і вона стала запитувати її, чому вона терироризує її дитину. Брязу ОСОБА_10 відреагувала агресивно. У них виникла сварка. У сварці вона схопила Брязу ОСОБА_10 руками за обличчя, подряпала обличчя, можливо й шию. Вона розцінює свої дії як неправомірні, оскільки не мала права наносити потерпілій тілесні ушкодження. У сварці загубилися сережки та срібний ланцюжок потерпілої, вона згодна відшкодувати вартість сережок. Оскільки ланцюжок був срібним, а не золотим, вартість ланцюжка документально не підтверджена, позов в частині вартості ланцюжка не визнає. Не визнає і позовні вимоги в решті вимог, а саме витрат на лікування, відшкодування моральної шкоди за недоведеністю позовних вимог.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_4 при допиті у судовому засіданні пояснила, що дійсно у неї з обвинуваченою був конфлікт через поведінку малолітнього сина останньої. Зустрівши її на вулиці, ОСОБА_11 на цьому підгрунті накинулася на неї, схопила за обличчя, тягала за волосся, нанесла садна обличчі та шиї, вдарила по нозі. В ході цього конфлікту вона втратила золотий ланцюжок та срібні сережки.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вона підтримує у повному обсязі.

Просить стягнути з обвинуваченої на відшкодування матеріальної шкоди 3070 гривень: вартість сережок -1750 грн. згідно чеку, ланцюжка 820 грн., чек вона не знайшла. На лікування тілесних ушкоджень вона витратила 500 гривень, але чеки на ліки не зберегла.

Через злочинні дії обвинуваченої вона перенесла душевні страждання, велику психологічну травму через стрес, тому зверталася за допомогою до психотерапевта, виїхала жити до м.Дніпропетровська, тим самим вимушено змінився звичний спосіб її життя. Моральну шкоду оцінює у 50000 грн.

Із висновку судово-медичного експерта № 4516-Е убачається, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді чотирьох саден: в лобній частині посередині, в скроневій області посередині, на нижній повіці правого ока, по передній поверхні шиї у верхньому відділі, могли виникнути від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. За своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, взаємозв`язку та достатності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України: умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до невеликої тяжкості, обставини справи, відношення обвинуваченої до скоєного нею злочину, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, має корисні соціальні зв`язки: сім`ю, зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, не працевлаштована, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставини справи, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 : обвинувачена свою вину визнала повністю, своїми показаннями сприяла встановленню істини у справі, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи та виправні роботи.

Суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.125 УК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, а також попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 3070,00 гривень, моральної шкоди в розмірі 50000 гривень.

Розв`язуючи питання цивільного позову, суд приходить до наступного.

Статтями 1166, 1167 ЦК України обов`язок відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями особи, покладається на цю особу.

У відповідності до вимог ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я іншій особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати на лікування.

Статтею 128 КПК України передбачено, що при вирішенні цивільного позову суд повинен керуватися нормами КПК та ЦПК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Потерпіла на відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди просила стягнути 3070 грн., у тому числі 500 грн. - витрати на лікування, 1750 грн. вартість пошкоджених срібних сережок та золотого ланцюжку, вартість якого ОСОБА_4 оцінює у 820 грн.

Суд уважає, що витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої , відшкодуванню не підлягають, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені доказами. Цивільним позивачем не надано доказів про призначення лікування тілесних ушкоджень або їх наслідків, не зазначено переліку ліків, медичних процедур, тощо, фактично понесених витрат, та про причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченої та витратами потерпілої, так само, як і про те, що потерпіла змінила свій звичний спосіб життя, виїхала до міста, де винаймає житло, саме через дії обвинуваченої.

Доводи про те, що зміна місця проживання була вимушеною та необхідною в зв`язку із вчиненим обвинуваченою ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, також нічим не обгрунтовані. Надана позивачем копія договору найма житла, без дати, не свідчить про наявність необхідних, вимушених обставин для потерпілої змінити місце проживання. Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання.

Оскільки цивільний позов в частині відшкодування вартості сережок визнано обвинуваченою, вартість - 1750 грн. підтверджується копією товарного чека, суд приходить до висновку, що підлягає відшкодування матеріальна шкода у розмірі 1750 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наявності факту шкоди, ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, характеру моральних страждань потерпілої, доведеності їх розміру, і вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинуваченої на користь цивільного позивача-потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень, що буде необхідною і достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

З обвинуваченої на користь потерпілої стягуються процесуальні витрати по сплаті судового збору у розмірі 500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_12 визнати винуватою за ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди - 3000 (три тисячі) грн., та 1750 (одну тисячу сімсот п`ятдесят) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а всього 4750 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн., відмовивши в решті позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 500 (п`ятсот) грн. на відшкодування судових витрат.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а ОСОБА_13 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому

Головуючий