Справа №590/1109/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/304/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000240 від 24.10.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 20 січня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новогродівка, Селидовського району Донецької області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, який мешкає в АДРЕСА_1

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2, 309 ч.1 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_6 в якій ставиться питання про пом`якшення призначеного покарання.

Як встановив суд, в серпні 2015 року ОСОБА_8 на території власного подвір`я, в АДРЕСА_1 , зірвав верхівки дикорастучої рослини роду конопля, висушив їх, подрібнив та почав зберігати за місцем мешкання без мети збуту, для власного вживання. 26.10.2015 року під час огляду у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено 148,21 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу « канабіс», масою у перерахунку на суху речовину 23,07 грама.

23.10.2015 року близько 20-00 год. в м. Дружба по вул. Леніна, на території цукрового заводу, ОСОБА_6 відкрито заволодів чужим майном, вирвавши з рук неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 пакет з речами на суму 1928 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і не взяв до уваги визнання ним вини, відсутності претензій з боку потерпілих, відшкодування шкоди та дані про його особу.

Заслухавши доповідача про суть кримінального правопорушення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який прохає пом`якшити покарання, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2, 309 ч.1 КК України та правильність кваліфікації його дій, обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо безпідставного не застосування при призначені йому покарання вимог ст. 69 КК України, то на думку колегії суддів вони є необгрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статі Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статі особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При цьому законодавець вважає, що застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повної мірі дотримався вимог ст. 65 КК України щодо основних засад призначення покарання, його виду та міри.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків, тобто всі ті обставини, на які посилається обвинувачений, до того ж вмотивувавши своє рішення щодо відсутності підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

При цьому, призначаючи ОСОБА_6 покарання суд. за ст. 186 ч. 2 КК України ,призначив йому покарання, близьке до мінімального, передбаченого санкцією частині статті закону по якому він засуджений, при призначенні остаточного покарання застосувавши спосіб поглинання покарань.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, не може вважатися надто суворим і підстав для пом`якшення призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 20 січня 2016 року відносно

ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з часу її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4