Справа № 357/3974/16-к
1-кс/357/1986/16
У Х В А Л А
12 липня 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника потерпілого захисника ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву представника потерпілого захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого та прокурора в кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И В :
04.07.2016 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого та прокурора в кримінальному провадженні. В заяві зазначено, що Білоцерківським ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001105 від 11.03.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Досудове розслідування розпочато після того, як ОСОБА_4 було подано заяву про кримінальне правопорушення, а саме підроблення документів (протоколу зборів, наказу, акту приймання-передачі нежитлових будівель) ТОВ «Агроекспортгруп», яке вчинено громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та подання цих документів до органу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Внаслідок підроблення вищезазначених документів відбулася незаконна зміна директора ТОВ «Агроекспортгруп», яким до моменту вчинення кримінального правопорушення був потерпілий. Здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні старший слідчий Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_7 . Прокурором у даному кримінальному провадженні призначено прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 . Ним та потерпілим ОСОБА_4 під час досудового розслідування були встановлені обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого та прокурора. Не зважаючи на те, що 11.03.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, слідчий ОСОБА_7 не наділив ОСОБА_4 процесуальним статусом потерпілого, визначивши за ним статус свідка. 3 цих підстав 30.03.2016 р. в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 55 КПК України ОСОБА_4 було подано заяву слідчому ОСОБА_7 , про залучення його до кримінального провадження як потерпілого. Однак, 13.04.2016 р. заявнику надійшов лист від слідчого ОСОБА_7 , від 05.04.2016 р., в якому повідомлено, що йому відмовлено у залученні до кримінального провадження як потерпілого. На його думку, слідчим не в повній мірі виконано вимоги ч.5 ст. 55 КПК України, а саме, про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим слідчим не винесено вмотивовану постанову, що є бездіяльністю. Відсутність даної постанови позбавило ОСОБА_4 можливості оскаржити її у порядку, встановленому ст. 303 КПК України, оскільки відмова у визнанні потерпілим у формі листа окремому оскарженню не підлягає. Обгрунтовуючи свою бездіяльність, слідчий, в порушення ч. 2 ст. 55 КПК України зазначив, що надав ОСОБА_4 лист, а не постанову про відмову у визнанні потерпілим оскільки останнім про залучення до кримінального провадження як потерпілого було подано заяву, а не клопотання. Така бездіяльність слідчого ОСОБА_7 стала предметом оскарження. Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2016 р. зобов`язано старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого з винесенням вмотивованої постанови. Вищезазначена ухвала слідчого судді слідчим в розумні строки виконана не була. У зв`язку із цим 25.04.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до слідчого ОСОБА_7 , із заявою про надання вмотивованої постанови на виконання ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2016 р. Лише 19.05.2016 р. слідчий Білоцерківського ВП ТУ НП в Київській області ОСОБА_9 , на виконання (з його слів) усних вказівок слідчого ОСОБА_7 в період відсутності останнього на робочому місці внаслідок тимчасової непрацездатності, надав ОСОБА_4 постанову про відмову в задоволенні виконання процесуальних дій від 19.05.2016 р., якою йому було відмовлено у визнанні потерпілим. Як вбачається з викладених приписів закону, КПК України передбачає наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Таких очевидних і достатніх підстав у мотивувальній частині постанови не наведено. Натомість, слідчим ОСОБА_9 (який, з його слів, виконував усні вказівки слідчого ОСОБА_7 ) зазначено, що склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є формальним, що, на його думку, виключає наявність у даному кримінальному провадженні потерпілого. З таким твердженням погодитися неможливо, оскільки положення ст. 55 КПК України обмежують визначення потерпілого у кримінальному провадженні лише самим фактом завдання йому шкоди і не вимагає віднесення цієї шкоди до ознак конкретного кримінального правопорушення. Було безпідставно проігноровано, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 358 КК України ОСОБА_4 було завдано значної майнової та моральної шкоди. Завдана ОСОБА_4 моральна шкода полягає, зокрема, в тому, що останній втратив статус керівника юридичної особи у зв`язку із протиправними діями інших осіб, що підробили його підпис на офіційних документах, що, в свою чергу, потягло втрату доходу у вигляді заробітної плати. Таке процесуальне рішення стало предметом оскарження. Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2016 р. вищезазначена постанова була скасована, а слідчого було зобов`язано визнати ОСОБА_4 потерпілим в даному кримінальному провадженні. Постановою старшого слідчого Білоцерківського ВП ТУ НП у Київській області ОСОБА_7 від 15.06.2016 р. вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за встановленої відсутності події кримінального правопорушення. Слідчим було порушено цю норму права, оскільки він передчасно виніс необгрунтовану постанову про закриття кримінального провадження, з мотивувальної частини якої не вбачається встановлення відсутності події кримінального правопорушення. Ця постанова грунтувалася на припущеннях і на таких фактах, що не можуть свідчити про відсутність події кримінального правопорушення. Відтак, рішення слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 15.06.2016 р. було необгрунтованим, протиправним, передчасним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України. Дана постанова також стала предметом оскарження та була скасована Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2016 р. як передчасна та така, що була винесена без перевірки обставин, на які вказував потерпілий. Під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_7 не вчинялося достатніх дій. що були б спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, навіть після подання мною, як представником потерпілого, відповідних клопотань. В ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_4 в якості потерпілого, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якості свідків, які, на думку потерпілого, винні у вчиненні кримінального правопорушення. Ознайомившись з протоколами допиту вищезазначених осіб, можна встановити наявність розбіжностей у їхніх показаннях. Зокрема, свідок ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_4 написав заву про звільнення з посади директора ТОВ «Агроекспортгруп», на підставі цієї заяви відбулися загальні збори, результати яких було зафіксовано в протоколі № 4 від 13.06.2014 р., на якому міститься підпис, зокрема, ОСОБА_4 . Аналогічне твердження випливає і з показань свідка ОСОБА_6 . Однак, ці показання не збігаються з показаннями потерпілого, ОСОБА_4 , який стверджує, що не писав заяви про своє звільнення з посади директора ТОВ «Агроекспортгруп», не приймав участі у загальних зборах та не підписував протокол загальних зборів ТОВ «Агроекспортгруп» № 4 від 13.06.2014 р. Вважає, що для з`ясування причин розбіжностей у показаннях вищезазначених осіб необхідно було провести їх одночасний допит в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 224 КПК України. З цього приводу 15.06.2016 р. ним було подано відповідне клопотання. Однак, постановою старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_7 , від 17.06.2016 р. йому було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки, на думку слідчого «в разі проведення вказаного допиту отримані відомості не будуть мати ніякого значення для досудового розслідування». Дана постанова не була оскаржена, оскільки була винесена та отримана ним після винесення постанови про закриття кримінального провадження від 15.06.2016 р. З вищевикладеного вбачається, що старший слідчий Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора ОСОБА_8 систематично вчиняє такі дії та бездіяльність, а також виносить такі постанови, що є або мають бути предметом оскарження. Це, в свою чергу, унеможливлює здійснення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Остаточна підстава для відводу була встановлена 01.07.2016 року після постановлення слідчим суддею Білоцерківськккого міськрайоннного суду Київської області ухвали, якою була скасована необґрунтована постанова слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні представник потерпілого та потерпілий заяву підтримали в повному обсязі за викладених у ній обставин.

Слідчий ОСОБА_7 та прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури на розгляд заяви до суду не з`явилися. Про день та час її розгляду були належним чином повідомлені. Причину неявки до суду не повідомили. Письмових пояснень з даного приводу до суду не надали.

Неявка слідчого, прокурора, які були належним чином повідомлені про розгляд заяви про їх відвід не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ст. 77 КПК України підставами для відводу прокурора, слідчого є: 1. Прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. 2. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, у провадженні при перегляді судових рішень Верховним Судом України як прокурора не є підставою для його відводу.

Перелік підстав для відводу прокурора, передбачений ст. 77 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Підстави, на які вказує представник потерпілого ОСОБА_3 в своїй заяві, до вказаного переліку не входять.

Представник потерпілого ОСОБА_3 не вказав жодної обставини, які б свідчили про упередженість прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , слідчого ОСОБА_7 та їх заінтересованості у результатах досудового розслідування кримінального провадження № 0001105 від 11.03.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Інших підстав для відводу прокурора та слідчого представник потерпілого не вказав, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведенного та керуючись ст. 77 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви представника потерпілого захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відвід старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України ОСОБА_7 та прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0001105 від 11.03.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1