Справа № 339/293/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000547 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна при таких обставинах.
06.08.2016 року ОСОБА_5 біля 22 год. знаходився на зупинці громадського транспорту в м.Болехів на площі І.Франка.
В цей час з метою поповнення мобільного телефону, до терміналу, який знаходиться на зупинці громадського транспорту в м.Болехів на пл.І.Франка, підійшла неповнолітня ОСОБА_6 . Обвинувачений, побачивши в її руках мобільний телефон, вирішив незаконно заволодіти ним.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 попрямував за ОСОБА_6 , яка після поповнення мобільного рахунку пішла по вул. Сухого. Коли ОСОБА_6 зупинилась на тротуарній доріжці, щоб переглянути СМС-повідомлення на своєму мобільному телефоні, то ОСОБА_4 підійшов до неї, схопивши за мобільний телефон марки «Бравіс» вирвав його з рук потерпілої та побіг в напрямку Болехівського лісогосподарського коледжу.
Таким чином, ОСОБА_4 відкрито заволодів належним ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Бравіс» вартістю 2200 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 3 грн., спричинивши неповнолітній ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 2213 грн.
Обвинувачений вину у вчиненому визнав та пояснив, що в той день біля 22 год. 30 хв. знаходився на зупинці громадського транспорту в м.Болехів на площі І.Франка. Побачив біля магазину незнайому дівчину, в руках якої був телефон, який і вирішив забрати .
Встав з лавки і почав йти за нею, на вулиці Сухогопотерпіла зупинилася. Підійшовши до неї, схопив за руку, де був телефон і забрав його, сховав кишеню штанів та почав бігти в сторону ліцею. Коли трохи пробіг, то виявив, що телефона в кишені немає, загубив його під час бігу. В зв"язку з тим, що втратив телефон, повернув потерпілій кошти.
На даний час у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати, дуже шкодує в тому що сталося та пообіцяв , що більше такого не повториться.
Неповнолітня потерпіла та її законний представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просять розгляд справи проводити без їх участі, претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 немають, збитки відшкодовано, просять обвинуваченого суворо не карати.

При таких обставинах суд, з"ясувавши думку учасників судового провадження про можливість за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, керуючись вимогами ст. 325 КПК України, вирішив проводити судове засідання без участі потерпілої та її законного представника.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з повним визнанням обвинуваченого своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
З`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Визнавши показання обвинуваченого допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину в межах висунутого обвинувачення та вважає правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна .
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винуватого, а також обставини справи, що пом`якшують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є особою молодого віку, військовозобов"язаним, вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Болехівської ЦМЛ не знаходиться.
Сам обвинувачений щиро покаявся у вчиненому і характер його поведінки після вчинення кримінального правопорушення свідчить про це.
Зокрема, він повністю визнав вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, відшкодував заподіяні збитки потерпілій, висловив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Засуджуючи свою поведінку, вказав, що усвідомив, що вчинив неправильно та заявив про готовність понести покарання, що свідчить про розкаяння останнього.
Зазначені обставини суд визнає такими, що пом`якшують йому покарання та також враховує і думку неповнолітньої потерпілої та її законного представника, викладені в письмовій заяві, які просили не застосовувати суворого покарання обвинуваченому.
Враховуючи наведене та фактичні обставини вчинення злочину, всіх даних про особу обвинуваченого, наявність ряду пом"якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 менш суворого покарання з альтернативних, передбачених ч.1ст. 186 КК України - у виді штрафу в межах розміру санкції вказаної статті.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання штраф у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить1020 ( одну тисячу двадцять) грн.

Речові докази:
- чоловічий светер, який зберігається в кімнаті речових доказів при ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 , як власнику.
До набрання вироку законної сили підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 немає.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України , оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1