Справа № № 585/3880/16-к
Номер провадження 1-в/585/860/16
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
02 листопада 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України та встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської обл.. знаходиться клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України та встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини.

В клопотанні ОСОБА_4 просив визнати факт, застосовуючи Рішення Європейського Суду з прав людини справа «Ткачов проти України» № 39458/02 від 13.12.2007 року, порушення ст. 5 Європейської Конвенції з захисту прав людини, в його випадку як необґрунтовано тримання тривалий час під вартою під час досудового і судового слідства по кримінальній справі з 09.12.1999 року по 16.07.2002 року та перерахувати строк попереднього ув`язнення, з часу затримання 09 грудня 1999 року до дня приїзду в Роменську ВК 17 листопада 2004 року для відбування покарання, з розрахунку один день утримання в СІЗО дорівнює двом дням утримання в колонії.

Свої вимоги мотивував тим, що вироком Апеляційного суду Черкаської області його засуджено за ст.ст.142 ч.3, 93 п.п. «а,е,і,з», 42 ч.1 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі. 26 листопада 2015 року ВР прийняла Закон України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України ч.5 ст. 72 КК України, щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення», який набув чинності 23 грудня 2015 року. Законодавець не обмежив та не заборонив судам застосовувати даний Закон до осіб засуджених до довічного позбавлення волі. Згідно судової практики в України норми ч.5 ст. 72 КК України застосовувались завжди і до категорії осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ткачов проти України» , визнано порушення державою Україна ст. 5 Європейської Конвенції з захисту прав людини, як необґрунтовано тривале утримання ОСОБА_6 на досудовому і судовому слідстві під вартою. ОСОБА_6 є фігурантом однієї з ним кримінальної справи як організатор та співвиконавець злочинів у складі злочинної групи. Тому необґрунтовано тривале утримання в СІЗО № 30 м.Черкаси, під час досудового і судового слідства, має місце і в його випадку.

ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 засуджений до довічного позбавлення волі.
Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001 року ОСОБА_4 було засуджено за ст.ст. 142 ч.3, 93 п.п.а,е,з,і, 42 ч.1 КК України ( в редакції 1960 року ) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою Верховного Суду України від 16 липня 2002 року вирок апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року залишено без змін.
24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст. 72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за № 838-УПІ.
Згідно частини 5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приписами ст.51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).

Диспозиція ж частини 5 ст.72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 КК України) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання, як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

Крім того, в частині 5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Про відмежування покарання у виді позбавлення волі як строкового виду покарання від довічного позбавлення волі, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються, свідчить також і позиція Верховного Суду України, який у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011 р. зазначив, що покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , засудженого до довічного позбавлення волі, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України, слід відмовити.
Що стосується вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини, а саме необґрунтованого тримання тривалий час під вартою під час досудового і судового слідства , застосовуючи рішення Європейського Суду з прав людини справа «Ткачов проти України», суд прийшов до наступного висновку.
Дана вимога ОСОБА_4 розглядається в порядку ст. 537, 539 КПК України, тобто судом вирішуються такі питання, які виникають під час виконання вироку.
Встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини, а саме необґрунтоване тримання тривалий час під вартою ОСОБА_4 під час досудового і судового слідства по кримінальній справі з 09.12.1999 року по 16.07.2002 року, не є питанням, яке пов`язане з виконанням вироку.

Тому вимога ОСОБА_4 про встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини з приводу необґрунтованого тримання тривалий час під вартою задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст. 72 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України та встановлення факту порушення ст.5 Європейської Конвенції з захисту прав людини з приводу необґрунтованого тривалого тримання під вартою під час досудового і судового слідства - відмовити
Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайсуд на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя підпис:
Копія вірна …
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1