Справа № 439/1432/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/550/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченої : ОСОБА_7
захисника адвоката: ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Смільно Бродівського району Львівської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.1 КК України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 16 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком суду

ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Задоволено цивільний позов. Стягнуто із ОСОБА_7 в користь Язлівчицької сільської ради Бродівського району 147 160.15 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Місцевим судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 з 2007 року та по теперішній час, перебуваючи на посаді директора Приватного підприємства «Агрофірми "Західна насіннева компанія", юридична адреса м. Броди, вул.Л.Українки,55 будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, та будучи відповідальною за проведення сільськогосподарських робіт на підпорядкованому їй товаристві, всупереч вимогам ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, керуючись комерційними інтересами підприємства, завідомо знаючи про відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою загальною площею 147 га із земель запасу Язлівчицької сільської ради, за межами населених пунктів, самовільно зайняла вказану земельну ділянку, яку використовувала для товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, ОСОБА_7 самовільно зайняла земельну ділянку на території Язлівчицької сільської ради загальною площею 5,8 га, що розташована за межами населених пунктів. Дану земельну ділянку ОСОБА_7 впродовж 2014-2015 років використовувала для господарських потреб очолюваного нею підприємства.

Згідно акту перевірки №53 від 26.08.2015 р., проведеної Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області, самовільним зайняттям вказаних земельних ділянок Язлівчицькій сільській раді заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 147 160.15 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, що виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки, якими завдано значної шкоди її законному власнику, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197-1 ч.1 КК України.

Обвинувачена при розгляді провадження судом першої інстанції свою вину у вчиненому не визнала та показала, що самовільно не займала земельну ділянку, оскільки земельна ділянка перебувала в оренді на підставі договору, який був укладений 03.01.2003 р. Цей договір відповідно до розпорядження Бродівської РДА №165 від 16.04.2008 р. був продовжений на п`ять років, а в подальшому у 2012 р. та у 2013 р. зверталася із листом до Бродівської РДА та відділу Держземагенства у Бродівському районі про поновлення договору оренди землі ще на п`ять років та надсилала додаткову угоду до договору оренди землі. Заперечень зі сторони Бродівської РДА чи Язлівчицької сільської ради, щодо оренди земельної ділянки, не було, тому вважала, що договір оренди землі вважається продовженим. Однак, на момент складання актів про самовільне зайняття земельних ділянок у 2015 р. використовувалось лише 40 га землі, де була посіяна пшениця, а не 147 га, як зазначено в акті, а земельну ділянку площею 5.8 га (господарський двір) взагалі не використовувала. А тому не визнає й заявленого цивільного позову.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить виправдати обвинувачену з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та залишити позов без розгляду в частині задоволення матеріальної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, ухвалений за невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, ґрунтується на припущеннях і ухвалений без доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначає, що судом всупереч п.2 ч.1 ст. 91 КПК України не встановлено винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 197-1 КК України, не встановлено чи є ОСОБА_7 суб`єктом вчинення злочину в період інкримінування їй кримінального правопорушення ( 2014-2015 рр.) Твердження, що впродовж цих років обвинувачена очолювала ПП ПА «Західна насіннева компанія» не підтверджено доказами у справі, досудовим слідством.

У справі відсутні докази: документи про призначення та звільнення директора ОСОБА_7 , з трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що 19.03.2007р. обвинувачена переведена з бухгалтера на посаду директора ПП ПА «Західна насіннева компанія» та 30.10.2007р. звільнена з неї. 01.11.2007р прийнята на посаду директора ПП НВП «Захід-хміль»; не вилучалися, не оглядалися службові обов`язки директора; не вилучались відомості про нараховану заробітну плату за період 2014-2015р. (перебування обвинуваченої на посаді директора ПП НВП «Захід-хміль» підтверджується відомостями на виплату грошей за лютий 2014р., жовтень 2015р., листопад 2015р ); не вилучалося у ДПІ Бродівського району ДФС у Львівській області дані про нарахування податків і загальнообов`язкових платежів.

Судом не встановлено в який спосіб вчинено самовільне захоплення земельної ділянки, не встановлено причинного зв`язку між її діянням та наслідками, а саме: до справи не долучено жодних розпорядчих документів директором ОСОБА_7 , щодо вчинення дій по самовільному захопленню земельної ділянки; не встановлено штатного розпису працівників, їх функціональних обов`язків; не встановлено основні транспортні засоби та яким чином вони використовувались, за якими працівниками закріплені, чи була оренда та в кого саме.

Не відповідає дійсності, що обвинувачена самовільно зайняла земельну ділянку площею 147 га із запасу Язлівчицької сільської ради, яку вона використовувала для ведення товарного виробництва, оскільки не встановлено розмір цієї ділянки свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за допомогою вимірювальних засобів; з протоколу огляду місця події від 04.07.2015 р. слідчий СВ Бродівського РВ ГУ УМВС України у Львівській області ОСОБА_12 за 13 хвилин не міг об`єктивно оглянути та виміряти ділянку 800 на 800 м.

Не може братися до уваги, як зазначено у вироку суду, факт самовільного зайняття земельної ділянки розміром 5, 8 га на території Язлівчицької сільської ради, оскільки огляд місця події не проводився.

Договором оренди землі від 03.01.2003р. передано в оренду земельну ділянку заг. площею 209,17 га., а в акті перевірки державної С/Г інспекції №53 від 26.08.2015р. про самовільне зайняття розмір ділянок вже становить 157 га та 5,8 га. В довідці, виданій в липні 2015р. за номером 203/02-09 Язлівчицьким сільським головою загальний розмір вже становить 177 га. В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.07.2015р. не зазначено, що саме Бондар, як директор ПП ПА «Західна насіннева компанія», самовільно зайняла земельну ділянку пл. 147 га. В акті перевірки №53 від 26.08.2015р ДІСГ у Л/О зазначено, що обвинувачена лише отримала його копію, а не самовільно зайняла земельні ділянки площею 147 га та 5,8 га. Не взято судом до уваги листи ПП ПА «Західна насіннева компанія» від 17.02.2015р., від 12.03.2013р., від 02.11.2012р. разом з додатковою угодою №1 від 10.02.2013р про продовження оренди земельних ділянок, проте, судом незаконно взято до уваги лист відписку Бродівської РДА на запит прокурора Радехівської місцевої прокуратури про те, що такі листи на адресу Бродівської райдержадімістраціїї не надходили. За показами свідка ОСОБА_11 -головного бухгалтера Язлівчицької сільської ради, ПП ПА «Західна насіннева компанія» в 2014- 2015 рр. сплачувала орендну плату та податок на землю. Язлівчівська сільська рада, Бродівська районна державна адміністрація не ставили питання про звільнення самовільно зайнятої ділянки та продовження оренди, не було претензій з боку податкового органу, органу земельних ресурсів, а отже запропоновані стороною обвинувачення докази, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_8 та обвинуваченої на підтримання своєї скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника потерпілої юридичної особи- Язлівчицької сільської ради - ОСОБА_9 , прокурора, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнм переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, під час розгляду справи в суді першої інстанції було допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили повному й всебічному розгляду справи, встановленню в ній істини.

Так, при розгляді справи апеляційним судом, на підставі доказів безпосередньо досліджених в судовому засіданні, встановлено, що ні Язлівчицькою сільською радою, що підтвердив представник потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції, ні Бродівською районною державною адміністрацією, ні іншими органами виконавчої влади не ставилося питання про звільнення ПП ПА «Західна насіннева компанія» самовільно зайнятої земельної ділянки.

Поряд з цим, районним судом не взято до уваги, що ПП ПА «Західна насіннева компанія» з 2003 по 2008 рік користувалася земельною ділянкою на підставі договору оренди, який був укладений 03.01.2003 року. В подальшому цей договір відповідно до розпорядження Бродівської РДА №165 від 16.04.2008 року був продовжений на п`ять років, оскільки заперечень зі сторони Бродівської районної державної адміністрації чи Язлівчиської сільської ради, щодо оренди земельної ділянки не було. Відповідно до вимог Податкового кодексу України оплачено орендну плату в 2014 році, а в 2015 році земельний податок.

Тобто, висновок суду, що саме ОСОБА_7 , будучи директором ПП ПА «Західна насіннева компанія», самовільно зайняла земельну ділянку Язлівчицької сільської ради ґрунтується на припущеннях та не доведений жодним доказом у справі.

За таких обставин, не злочином ( ст. 197-1), а адміністративним проступком (ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення) є несвоєчасне повернення тимчасово займаних земель, наданих на підставі договору у тимчасове (короткострокове або довгострокове) користування.
Зайняття земельної ділянки як злочин може полягати у різноманітних діях, у тому числі в експлуатації земельної ділянки у значенні вилучення її корисних властивостей. Йдеться, зокрема, про: огородження ділянки; виставлення охорони, яка перешкоджає власнику земельної ділянки чи землекористувачеві здійснювати свої права на землю; вирощування сільськогосподарських культур; видобування корисних копалин; розміщення товарів, техніки і будівельних матеріалів. Для самовільного зайняття земельної ділянки достатньо заволодіння нею без законних на те підстав, тобто винний може фактично її не використовувати. Протиправне використання чужої земельної ділянки (наприклад, проїзд нею транспортним засобом або складування на ній сміття), не поєднане із фактичним заволодінням цією ділянкою (інакше кажучи, без встановлення контролю над нею), не повинно визнаватись самовільним зайняттям земельної ділянки, караним за ст. 197-1 КК України, і в передбачених законом випадках тягне за собою адміністративну відповідальність.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 є необґрунтований та незаконний, а тому підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження за відсутністю в її діях складу вказаного кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Оскільки колегія не ухвалює новий вирок, доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути задоволені.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України в разі відсутності в діях обвинуваченої особи складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду. В такому випадку це не позбавляє права цивільного позивача вирішувати свої майнові інтереси в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 129 ч.3, 284 ч.1 п.2, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргуОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 - задоволити частково.
ВирокБродівського районного суду Львівської області від 16 березня 2016 року відносноОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження відносно неї закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Цивільний позов прокурора Бродівського району Львівської області в інтересах Язлівчицької сільської ради до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4