Справа № 686/6251/16-к

УХВАЛА
про відмову в затвердженні угоди про примирення
04 квітня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.ст. 185 ч. 1, 357 ч. 1 КК України,
18 березня 2016 року в.о. керівника Хмельницької місцевої прокуратури до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України направлений для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 1, 357 ч. 1 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваною.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Укладена 14 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 угода про примирення не може бути затверджена судом, оскільки її умови суперечать вимогам закону та не відповідають інтересам суспільства.
Так, сторонами в угоді зазначено наступні істотні для кримінального провадження обставини: обвинувачена щиро розкаялася у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, активно сприяла розкриттю злочинів, повністю відшкодувала завдану потерпілому шкоду, що пом`якшує їй покарання, відсутні обставини, які обтяжують їй покарання.
При цьому сторони погодили призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України 2 (два) роки обмеження волі; в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначили його у виді 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Тобто, за змістом угоди сторони, з урахуванням вищевказаних обставин, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, при визнанні обвинуваченою своєї вини, враховуючи положення ст. 69-1 КК України, визначили останній найсуворіше покарання (максимально можливі строки найбільш суворого виду покарання, передбаченого ст.ст. 185 ч. 1, 357 ч. 1 КК України).
Такі умови угоди суперечать вимогам закону (не відповідають визначеним ст. 65 КК України загальним засадам призначення покарання) та суперечить інтересам суспільства.
Більше того, з пояснень потерпілого та обвинуваченої в судовому засіданні вбачається, що останні фактично таке покарання не узгоджували, ініціатором його визначення всупереч вимог ст. 469 КПК України був слідчий. В суді потерпілий вказав, з чим погодились прокурор та обвинувачена, що зазначене в угоді покарання в даному випадку є надто суворим та несправледливим, а відтак сторони заперечили щодо його призначення.
З урахуванням наведеного, керуючись ч. 7 ст. 474 КПК України, суд
Відмовити в затверджені угоди про примирення, укладеної 14 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , та повернути кримінальне провадження керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: