Справа № 583/784/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000008 від 5 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Есхар Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, призваного на військову службу 27 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив службу на посаді підсобного робітника 3 інженерно-будівельного відділення 1 інженерно-будівельного взводу 1 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а на даний час перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , солдата, раніше не судимого

за ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за призовом під час часткової мобілізації, призваним на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», 27 квітня 2014 року на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до 22 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної військової частини по стройовій частині № 11 від 24.10.2014 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, та цим же наказом призначений на посаду підсобного робітника 3 інженерно-будівельного відділення 1 інженерно-будівельного взводу 1 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
В порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 18 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для проходження військової служби, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу начальника (командира) залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
В подальшому, 29 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та є правонаступником військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 44 від 29 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 відданий як такий, що прибув до військової частини та зарахований на всі види забезпечення.
Таким чином, підсобний робітник 3 інженерно-будівельного відділення 1 інженерно-будівельного взводу 1 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в період з 18 листопада 2014 року по 29 лютого 2016 року, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, маючи об`єктивні причини для її проходження, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 тривалістю понад один місяць.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України визнав повністю і пояснив, що дійсно в період з 18 листопада 2014 року по 29 лютого 2016 року був відсутній за місцем служби, так як знаходився без дозволу командування військової частини за місцем свого постійного проживання.

Дослідження доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по ст. 407 ч. 3 Кримінального кодексу України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить повне визнання своєї вини ОСОБА_4 , щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, приймав участь у антитерористичній операції.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, приймав участь в антитерористичній операції, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання по цьому закону два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1