Справа № 129/1571/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/199/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000090 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця, відповідно до ст.89 КК України несудимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Установив:
Старший солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період залученої до антитерористичної операції військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира № 40 від 10.03.2015 р. на посаду телефоніст-планшетист відділення управління 3-го зенітно-ракетного взводу зенітно-ракетної батареї протитанкового артилерійського дивізіону, всупереч ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02.04.2016 р. з мотиву допомогти хворій матері та з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 15.05.2016 р. - дня повернення до цієї військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що 02.04.2016 р. він, будучи старшим солдатом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні антитерористичної операції, призначений наказом її командира на посаду телефоніст-планшетист відділення управління 3-го зенітно-ракетного взводу зенітно-ракетної батареї протитанкового артилерійського дивізіону, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з мотиву допомогти хворій матері та з метою ухилення від військової служби, до підписання його рапорту про відпустку самовільно залишив територію військової частини та проводив час на власний розсуд, проживаючи в АДРЕСА_1 , і лише 15.05.2016 р. повернувся до військової частини для проходження військової служби.

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого.

Зазначені обставини суд визнає винятковими за ст. 69 КК України, що дає підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого, який скоїв тяжкий стосовно ст.12 КК України злочин, і запобігання скоєнню ним нових злочинів, призначивши більш м`яке порівняно з санкцією ч. 4 ст. 407 КК України покарання, - у виді арешту з відбуванням на гауптвахті з зарахуванням в час відбування цього покарання періоду перебування ОСОБА_4 під вартою з 16.05.2016 р. по 13.07.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням перебування в місцях позбавлення волі, а один день позбавлення волі відповідає одному дню арешту.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті строком на три місяці.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_4 під вартою з 16.05.2016 р. по 13.07.2016 р. (59 днів) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України) 59х2=118 днів позбавлення волі, а один день позбавлення волі відповідає одному дню арешту (п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України); в зв`язку з цим покарання у виді арешту строком на три місяці вважати ОСОБА_4 відбутим повністю.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: