УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2138/16-к

21 листопада 2016 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю начальника Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 громадянина ОСОБА_4 , та його представника адвоката ОСОБА_5 розглянув у судовому засіданні в м.Костопіль клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000880 від 17.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2016 року слідчий СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненської області ОСОБА_6 , звернувся до суду із вищевказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 17 листопада 2016 року до чергової частини Костопільського ВП надійшло повідомлення інспектора Костопільського ВП ОСОБА_7 , про те, що ним спільно з інспектором Костопільського ВП ОСОБА_8 по вул. Степанській м. Костопіль, було зупинено автомобіль марки «Мерседес Бенз», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який в кузові автомобіля перевозив деревину породи «Дуб» без належних на те документів.

17 листопада 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесене повідомлення про початок досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України.

17.11.2016 року було оглянуто автомобіль марки « Mercedes-Benz », модель « Sprinter 311 CDI », типу вантажний фургон малотонажний-В, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Так під час огляду зазначеного транспортного засобу в ньому було виявлено 18 колодок дерева породи «Дуб» наступних розмірів: 65x110 см., 42x110см., 36x110 см., 65x110 см., 27x110 см., 33x110 см.,35x110см.,37x110см.,31x110см.,27x110см.,41x110см.,27x110см.,27x110см.,27x110см.,25x110см.,36x110см.,35x110см., 27x110см.

Після огляду вказаний автомобіль було доставлено, на територію Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою м. Костопіль вул. Коперніка, 15.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що під час проведення огляду транспортного засобу, документів на вантаж на місці події не було. Отже є підстави вважати, що деревина, яка знаходилась у вищезазначеному автомобілі була здобута шляхом крадіжки.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вказаний автомобіль належить ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_1 , та перебуває у використанні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

Слідчий зазначає, що у даному випадку підставою арешту майна є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є доказом злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, необхідність запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі стороннім особам. Арешт даного майна необхідно накласти з метою збереження вказаних речових доказів.

Арешт вказаного майна проводиться з метою проведення об`єктивного, повного, всебічного досудового розслідування, що у подальшому дозволить проведення ряду експертиз з використанням вказаної лісопродукції.

Начальник Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання на підставах викладених у ньому та просив суд його задоволити.

Громадянин ОСОБА_4 , та його представник адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення даного клопотання, зазначивши при цьому, що лісопродукція виписана в установленому порядку

Слідчий суддя, всебічно та об`єктивно дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, а саме протокол допиту майстра лісу ДП «Костопільський лісгосп» ОСОБА_11 , протокол допиту водія автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_9 , заслухавши думку прокурора, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.172 ч.1 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ст.171 ч.2 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст.171 ч.5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 ч.2 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурорне доведе, зокрема, що потреби досудового розслідуваннявиправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

З доданих до матеріалів кримінального провадження №0000880 від 17.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК вбачається, що вилучена лісо продукція та автомобіль визнанні речовим доказом по даному кримінальному правопорушенні.

Таким чином, згідно п.2 ч.3 ст.132 КПК України, слідчим в клопотанні доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, необхідне з потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання щодо арешту майна.

Вирішуючи клопотання про арешт майна, слідчим суддею враховуються правові підстави для арешту майна, достатність доказів, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб, у володінні яких перебуває майно та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

Отже, в даному випадку підставою застосування арешту майна, відповідно до ч.2 ст.170, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є збереження речових доказів, а тому клопотання слідчого є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz », модель « Sprinter 311 CDI », типу вантажний фургон малотонажний-В, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_1 , з лісопродукцією, а саме вісімнадцять колодок породи «Дуб» наступних розмірів: 65x110 см., 42x110см., 36x110 см., 65x110 см., 27x110 см., 33x110 см.,35x110см.,37x110см.,31x110см.,27x110см.,41x110см.,27x110см.,27x110см.,27x110см.,25x110см.,36x110см.,35x110см., 27x110см.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненської області ОСОБА_6 ..

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1