Справа № 734/1513/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/206/2016
Категорія - ч.3 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000153, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Броварського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 липня 2004 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 187, ст. 69, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 28 березня 2006 року Верховним судом України було змінено вирок, визнано засудженим за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 187, ст. 69, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 20 червня 2006 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисником адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Просить також скасувати ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року, постановлені без видалення до нарадчої кімнати про відмову у допиті ОСОБА_10 та про відмову в долученні до матеріалів кримінального провадження протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10,11,22 березня 2015 року та 20 квітня 2015 року. Допитати в апеляційному суді потерпілого ОСОБА_9 для усунення суперечностей в його показаннях.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в закону силу залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати 1289 гривень 58 коп.

Арешт, накладений на мобільний телефон марки «Нокіа - н-82» ІМЕІ НОМЕР_1 , скасовано та після вступу вироку в законну силу визначено повернути власнику ОСОБА_7 .

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що судом першої інстанції було залишено поза увагою показання потерпілого ОСОБА_9 щодо суми викрадених грошей. Так, у заяві про злочин він вказав про викрадення 8 000 грн., але потім повідомив, що викрадено було лише 600 грн. Таку розбіжність останній пояснив спочатку тим, що був злий на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а потім тим, що в момент крадіжки сильно хвилювався. Такі показання потерпілого є суперечливими, та такими, що викликають сумнів у їх правдивості і свідчать про те, що ОСОБА_13 обмовив обвинувачених у вчиненому злочині.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10, 11, 22 березня 2015 року та 20 квітня 2015 року, заявленого ним з метою перевірки правдивості показань потерпілого та з`ясування наявних розбіжностей, суд першої інстанції позбавив сторону захисту можливості довести наклепницький характер показань останнього.

Також, звертає увагу на те, що судом не були з`ясовані суперечності, наявні в матеріалах кримінального провадження щодо факту знайомства потерпілого і обвинувачених. Суд мав можливість допитати ОСОБА_11 для з`ясування цих розбіжностей, однак в задоволенні такого клопотання стороні захисту було необґрунтовано відмовлено.

Також вважає, що суд безпідставно послався на протоколи огляду квартири, під час якого були виявлені дві рукавички помаранчевого кольору і відповідно до висновку комплексної дактилоскопічної та біологічної експертизи свідчили про те, що на поверхні рукавичок виявлені сліди поту з припущенням про походження таких слідів від особи із групою крові ОСОБА_14 (ІІ), тобто, від ОСОБА_12 . Разом з тим, суд відкинув доводи захисту про те, що аналогічну групу крові має сам потерпілий і всі сумніви повинні тлумачитись саме на користь обвинуваченого. Залишилось також не з`ясованим, хто, ОСОБА_12 чи ОСОБА_11 , під час вчинення кримінального правопорушення був в рукавичках.

Така неповнота судового розгляду, на думку апелянта, не може в повному обсязі бути усунена судом апеляційної інтонації.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу захисника. Вважає, що посилання апелянта на недостовірність показань потерпілого, а також на те, що не були взяті до уваги показання останнього під час досудового розслідування, є необґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання потерпілого під час судового розгляду є послідовними та не містять в собі суттєвих розбіжностей, крім того вони узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також матеріалами кримінального провадження. У судовому засіданні потерпілий відповів на усі питання сторони захисту, в тому числі і відносно показів, даних під час досудового розслідування.

Твердження апелянта стосовно того, що потерпілий під час проведення впізнання особи, яка вчинила викрадення у нього майна, впізнав ту, яку до цього знав не можуть бути взяті до уваги, так як спростовуються показаннями свідка ОСОБА_17 , що прізвищ осіб, з якими знайомив ОСОБА_18 , останній не знав, що і підтвердив потерпілий.

Щодо клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання для допиту ОСОБА_11 , то воно не могло бути задоволене судом, так як останній хворий на тяжкі хвороби, знаходиться на тривалому стаціонарному лікуванні в протитуберкульозному диспансері, не може брати участь у судовому засіданні і провадження відносно нього зупинене до видужання. Було також з`ясовано, що влаштування та здійснення допиту останнього за допомогою відеоконференцзв`язку в приміщенні Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру не є можливим.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_12 10 березня 2015 року близько 11 год. 30 хв. попередньо домовившись про вчинення крадіжки з особою, матеріали відносно якої зупинені та виділені в окреме провадження, з цією метою прибули до будинку АДРЕСА_2 , де зірвавши кріплення навісного замка проникли всередину квартири АДРЕСА_3 . Під час крадіжки грошей в сумі 600 грн. до квартири повернувся потерпілий ОСОБА_9 , який виявив ОСОБА_7 разом з вищезазначеною особою. Останні усвідомлюючи, що їх дії перестали бути таємними та бажаючи утримати викрадене майно, реалізуючи раптово виниклий умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з викраденими коштами вибігли з квартири та зникли у невідомому напрямку, спричинивши при цьому шкоду в сумі 600 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, підтримав клопотання, зазначені в скарзі, крім допиту в апеляційному суді потерпілого ОСОБА_13 та просив вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думку прокурора, яка вважає вирок суду обґрунтованим і законним, клопотання захисника безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні суду 1 інстанції свою вину не визнав та від дачі показань та надання відповідей на запитання відмовився.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_12 , судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.

З показань потерпілого ОСОБА_9 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що 10 березня 2015 року близько 11 год. 30 хв. повернувшись до квартири, яку він винаймав у ОСОБА_15 , побачив, що вхідні двері відкриті, замок зірваний. Зайшовши всередину побачив в квартирі розкидані речі і в ній знаходилися двоє чоловіків, з якими він раніше зустрічався, але не знав їх прізвищ. На його запитання, що вони тут роблять, ті, нічого не відповівши, вибігли з квартири. Після цього він разом з господаркою квартири викликали працівників міліції і він виявив, що у нього викрадені гроші в сумі 600 гривень. Потім в ході слідства він дізнався, що це були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вина обвинуваченого підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- протоколами огляду будинку АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 від 10 березня 2015 року та протоколом огляду предметів від 11 березня 2015 року, зокрема, з яких вбачається, що під час огляду квартири виявлені сліди рукавичок та дві рукавички помаранчевого кольору, а також коробка в якій знаходились викрадені грошові кошти (т.2 а.п. 62-72, 117-121);

- висновком комплексної дактилоскопічної та біологічної експертизи № 249, 394(б) від 14 травня 2015 року, згідно з яким на поверхні наданих на експертне дослідження рукавичок помаранчевого кольору з чорними цятками та написом «капкан`виявлено сліди поту, походження якого не виключається від ОСОБА_12 (т.2 а.п. 144-150);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка проникла в квартиру 10 березня 2015 року( т.2 а.п. 79-83);

- протоколом слідчого експерименту від 20 квітня 2015 року по показах потерпілого ОСОБА_9 , який добровільно в присутності понятих розповів та показав, як саме він 10 березня 2015 року виявив в своїй квартирі незнайомих осіб, які, побачивши його, вибігли з квартири та зникли в невідомому напрямку і що після їх візиту він виявив порожню коробку, з якої зникли кошти в сумі 600 гривень ( т.2 а.п. 89-93);

- планом схемою руху ОСОБА_12 , абонента ІМЕІ НОМЕР_1 ( т.2 а.п. 157-164), що підтверджує той факт, що на момент вчинення злочину ОСОБА_12 перебував в смт.Козелець, потім прямував в автомобілі марки «Богдан» 211010» до м.Києва і по дорозі був затриманий;

- протоколом огляду та протоколом обшуку автомобіля марки «Богдан 211010» (т. 2 а.п. 73-78, 205-210), яким керував ОСОБА_10 виявлено та вилучено 3 пари рукавичок:білого кольору з чорними вставками на долоневій частині, помаранчевого кольору з синіми вставками на долоне вій частині, білого кольору з зеленими вставками на долоневій частині, рації, одяг, в тому числі і темну кофту з капюшоном, про ознаки якої показувала свідок ОСОБА_16 .

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції були залишені поза увагою суперечності в показаннях потерпілого ОСОБА_9 , є безпідставними. Показання останнього під час судового розгляду є послідовними, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також матеріалами кримінального провадження.

Всі суперечності щодо суми викраденого, виходячи з показань потерпілого на досудовому слідстві, в суді 1 інстанції були з`ясовані. Те, що суд з приводу цього дав іншу оцінку, аніж бажала сторона захисту, не свідчить про процесуальні порушення, допущені судом при дослідженні даних обставин. З приводу цього і , керуючись ч.3 ст.404 КПК України, апеляційним судом і було відмовлено в клопотанні захисника про дослідження протоколів допиту потерпілого ОСОБА_13 на досудовому слідстві, так як дані обставини були повністю досліджені судом 1 інстанції і їм була дана вірна оцінка. Підстав сумніватися в правдивості показань потерпілого, не довіряти їм в суду 1 інстанції не виникло і відсутні в колегії суддів.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що судом не були з`ясовані суперечності, наявні в матеріалах кримінального провадження щодо факту знайомства потерпілого ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки спростовуються показаннями самого потерпілого, свідка ОСОБА_17 , з яких вбачається, що потерпілий знав ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в обличчя, так як зустрічався з останніми та свідком ОСОБА_17 за тиждень до вчинення злочину, але ніхто не називав їх прізвищ.

Посилання апелянта на необґрунтовану відмову суду допитати ОСОБА_10 в суді 1 інстанції для з`ясування цих розбіжностей не заслуговує на увагу, так як не відповідає дійсності. Суд у вироку обґрунтував неможливість допитати ОСОБА_10 , приймаючи всі міри для цього. Відповідно до листа в.о. головного лікаря КЛПЗ «Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру» від 22 вересня 2015 року ОСОБА_11 з 05 серпня 2015 року знаходиться на стаціонарному лікуванні, потребує стаціонарного лікування приблизно 6 місяців. З приводу таких обставин, суд, 06.08.2015 року, зупинив провадження відносно ОСОБА_10 до його видужання, а 28 жовтня 2015 року виділив матеріали кримінального провадження щодо нього в окреме провадження (а.п.213т.1, а.п.9т.2).

З наданої апеляційному суду прокурором інформації з Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру від 29.10.2015 року, вбачається, що потерпілий продовжує лікуватися в даному закладі, є епідеміологічно небезпечний і продовження лікування передбачає знову приблизний термін в 6 місяців, в судовому засідання брати участь не може.

Твердження захисника, що рукавички, які були вилучені під час огляду квартири потерпілого ОСОБА_9 , могли належати останньому і не є доказами обвинувачення ОСОБА_12 - є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так, як уже зазначалося вище, відповідно до висновку комплексної дактилоскопічної та біологічної експертизи на поверхні рукавичок сліди поту припустимо можуть походити від обвинуваченого ОСОБА_12 . Крім того, при обшуку автомобіля «Богдан 211010» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_19 , яким керував ОСОБА_10 , були виявлені та вилучені рукавички помаранчевого кольору, схожі на ті, що були вилучені під час огляду квартири потерпілого. Сам потерпілий ОСОБА_9 показав, що особисто в нього рукавичок не було. Суд, досліджуючи дані обставини, визнав дані докази належними та допустимими, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на можливість походження слідів поту на вищевказаних рукавичках від ОСОБА_9 , а отже і належність їх останньому, також є безпідставним, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо групи крові потерпілого і з приводу цього клопотання не заявлялись.

Таким чином, вищевказані докази узгоджуються між собою і повністю спростовують доводи апелянта про невинуватість його підзахисного у вчиненні даного правопорушення, в якому останній обвинувачується. Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви у правильності висновків суду.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання у виді позбавлення волі і на строк, що відповідає характеру вчиненого ним правопорушення та особі обвинуваченого.

Всі аргументи апеляційної скарги обвинуваченого, судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було, підстави для призначення нового судового розгляду в суді 1 інстанції, як того просив апелянт, відсутні.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним виконати положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року та зарахувати Круглику термін попереднього ув`язнення, згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України засудженому ОСОБА_7 , на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 10 березня 2015 року по 22 березня 2016 року, в строк позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4