У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3 , адвоката заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні особи потерпілою, -
в с т а н о в и в:
04.08.2016 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні особи потерпілою, у якій вона просила скасувати постанову про відмову у визнанні її потерпілою від 23.07.2016, яка винесена начальником відділу СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002244, та зобов`язати особу, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002244, вчинити дії відповідно до частини другої статті 55 КПК та частини третьої статті 55 КПК.
Свої заявник обґрунтувала тим, що 15.02.2016 приблизно о 10 год. 00 хв. на перехресті вул. Радченка (Б. Гаріна) з проспектом В. Лобановського в м. Києві, транспортний засіб «Mini Cooper» здійснив наїзд на неї. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспорної пригоди вона отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до КМКЛ № 4 в м. Києва.
26.02.2016 за вказаним фактом слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП в м. Києві до ЄРДР було внесено відомості за № 0002244 за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою статтею 286 КК.
Однак, 20.04.2016 т.в.о. начальника відділення розслідування ДТП СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0002244 від 26.02.2016 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КК.
ОСОБА_3 зазначила, що вона оскаржила вищезазначену постанову, та її на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2016 було скасовано.
Враховуючи вищезазначені обставини, 15.07.2016 вона звернулася до СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві із заявою по залучення її як потерпілої, проте 23.07.2016 начальник відділення СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні її потерпілою.
Заявник стверджувала, що постанова про відмову у визнанні її потерпілою від 23.07.2016 є протиправною, оскільки в ній не наведено очевидних і достатніх підстав, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. Крім цього, просила врахувати, що слідчий стверджує про заподіяння їй фізичної шкоди, але при цьому, всупереч вимогам статті 55 КПК відмовляє у визнанні її потерпілою.
Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності стверджувала, що незаконними діями начальника відділення СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 було порушено її права та законні інтереси як потерпілого, оскільки вона позбавлена можливості давати покази, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування та заявляти клопотання про проведення слідчих дій щодо обставин кримінального провадження, а тому просила подану скаргу задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні заявник та її адвокат вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі.
Слідчий проти задоволення вимог скарги заперечував мотивуючи тим, що правомірно виніс постанову про відмову у визнанні її потерпілою від 23.07.2016, оскільки заявнику внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.02.2016, було завдано легкі тілесні ушкодження, а об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 286 КК визначає потерпілим лише ту особу, якій завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Крім цього, пояснив, що він дійсно 20.04.2016 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0002244 від 26.02.2016, після чого матеріали досудового розслідування було виділено в окреме провадження та направлено до Національної поліції в м. Києві для складання протоколу про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, оскільки було встановлено відсутність в діях винної особи складу кримінального правопорушення.
Проте, вищезазначену постанову на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суд м. Києва від 15.07.2016 було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування було відновлено та продовжено.
Слідчий ОСОБА_5 також просив слідчого суддю врахувати той факт, що на даний час він готує клопотання про тимчасовий доступ до медичної документації заявника відповідної установи, з метою проведення додаткової судово-медичної експертизи, яка надасть можливість додатково встановити вид завданих їй тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яке мало місце 15.02.2016.
Крім цього, зазначив, що якщо у разі проведення додаткової судово-медичної експертизи буде встановлено, що ОСОБА_6 дійсно було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, її буде визнано потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002244 від 26.02.2016, та винесено відповідну постанову.
Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні вимог скарги належить відмовити з таких підстав.
За правилами статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до частини першої статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Правила статті 303 КПК визначають вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Так відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК на досудовому провадженні може бути
рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Слідчий суддя встановив, що 15.07.2016 ОСОБА_3 подала начальнику СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві заяву про залучення її у якості потерпілої у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0002244 від 26.02.2016, за частиною першою статтею 286 КК (а.с. 4).
Однак, відповідно до постанови від 23.07.2016 начальника відділення слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта ОСОБА_5 , у визнанні заявника потерпілим у кримінальному провадженні № 0002244 від 26.02.2016 було відмовлено (а.с. 5).
З`ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, слідчий суддя вважає таке рішення слідчого законним, з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до частини третьої статті 55 КПК потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.
Відповідно до частини п`ятої статті 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.
З матеріалів справи випливає, що у Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0002244 від 26.02.2016, за частиною першою статтею 286 КК.
Частина перша статті 286 КК передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Таким чином, слідчий суддя зауважує, що кримінальна відповідальність за частиною першою статтею 286 КК настає лише за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування відповідальності передбаченої частиною першою статтею статті 286 КК.
З матеріалів справи випливає, що в ході проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу № 773/Е від 19.04.2016, за результатами якої було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, яка мала місце 15.02.2016, ОСОБА_3 було завдано легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0002244 від 26.02.2016 є недоцільним, оскільки суперечить положенням частини першої статті 286 КК.
Слідчий суддя на підставі пояснень слідчого у судовому засіданні встановив, що у разі встановлення в ході проведення досудового розслідування ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 286 КК, а саме: наявність відповідних тілесних ушкоджень у заявника, її негайно буде залучено до участі у кримінальному провадженні у якості потерпілого.
Таким чином, дії слідчого у цій справі є правомірними.
Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, слідчий суддя констатує, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 23.07.2016 є законною та обгрунованою, оскільки на даний час в контексті вимог статті 55 КПК ОСОБА_3 не є особою, якій кримінальним правопорушенням у цій справі завдано шкоду.
Отже, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в скарзі доводи заявника є не обґрунтованими, а тому у їх задоволенні належить відмовити у повному обсязі.
Керуючись статтями 5, 24, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні особи потерпілою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1