Справа 139/227/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року смт Муровані Курилівці
Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю сторін:
скаржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000003, -
В С Т А Н О В И Л А:
03 січня 2016 року до чергової частини Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали із Могилів-Подільської місцевої прокуратури із заявами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 про підроблення посадовими особами ТОВ «Богатир» договорів оренди земельних ділянок. 12 січня 2016 року такі ж матеріали надійшли із аналогічними заявами ОСОБА_11 , ОСОБА_21 .
Відповідно 03 та 12 січня 2016 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 6-13) та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000003 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України.
В ході досудового розслідування було проведено експертизи договорів оренди земельних ділянок, згідно яких підписи у договорах оренди землі, що укладені 01 січня 2006 року між власниками земельних ділянок та ТОВ «Богатир», виконані не орендодавцями.
07 березня 2016 року слідчим Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000003 у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Скаржники вважають, що висновки слідчого зазначені в оскаржуваній постанові є хибними і зроблені внаслідок невірної оцінки обставин кримінального провадження та неправильного застосування закону, а тому просять скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000003, а матеріали кримінального провадження направити для подальшого розслідування.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарги на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.
Про день судового розгляду скаржники були повідомлені через одного з них ОСОБА_6 (а.с. 33-34). В судове засідання з`явилися скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інші скаржники не з`явилися і не повідомили про причину неявки.
Заслухавши думки учасників розгляду скарги, судом було ухвалено розглядати скаргу по суті за відсутності шести скаржників, в присутності двох інших.
Слідчий Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_22 подала до суду матеріали кримінального провадження № 000003, але в судове засідання не з`явилася. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримали подану скаргу з підстав, зазначених у ній. Зокрема, зауважили, що слідча передчасно винесла постанову про закриття провадження, оскільки вони не підписували ті договори, які дають право ТОВ «Богатир» орендувати їх земельні ділянки до травня 2017 року, хтось із посадових осіб ТОВ «Богатир» підписав договори від їх імені, а тому повинні нести кримінальну відповідальність.
Прокурор повністю підтримав позицію слідчого, викладену у постанові про закриття кримінального провадження та просив відмовити у задоволенні скарги. Зокрема, прокурор зауважив, що досудовим слідством було встановлено, що посадовими особами ТОВ «Богатир» було здійснено підробку підписів у договорах оренди землі, таким чином порушено умови договору та продовжено оренду землі ще на один рік. У відповідності до ст. 30 ЗУ «Про оренду землі» зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір між сторонами вирішується в судовому порядку. За своїм змістом та у відповідності до ст. 202 ЦК України договір оренди землі є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і відноситься до категорії цивільно-правових угод, а тому не можуть бути кваліфіковані як офіційний документ у розумінні ст. 358 КК України.
Розглянувши скаргу у судовому засіданні, заслухавши думки сторін у справі, приходжу до висновку, що при закритті кримінального провадження № 0000003, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, були дотримані вимоги ст. 284 КПК України, а тому скарга є не обгрунтовною та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Однією із загальних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Судом встановлено, що 03 та 12 січня 2016 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000003 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України (матеріали досудового розслідування, т. 1).
Підставою для такого звернення вищезазначених осіб до правоохоронних органів стали заяви фізичних осіб, в тому числі скаржників за цією скаргою, про те, що посадові особи ТОВ «Богатир» підробили договори оренди їх земельних ділянок від 01 січня 2006 року, зокрема, підписавши їх без відому власників земельних ділянок, таким чином продовживши строк їх дії ще на один рік.
Постановою слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 07 березня 2016 року після проведення певних слідчих дій прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 5-13).
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий зазначила, що предметом даного злочину може бути лише офіційний документ, який належним чином складений, виданий як органами державної влади, органами місцевого самоврядування, так і підприємствами, установами чи організаціями, незалежно від форм власності, в межах наданої їм законом компетенції, який має відповідні реквізити і перебуває в обігу. А тому договір оренди землі не є офіційним документом.
Скаржники у скарзі зазначають, що оскаржуваною постановою зроблено незрозумілі і взаємовиключні висновки. Зокрема, постановою слідчого встановлено факт підробки підписів в договорах оренди землі від 01 січня 2006 року, але зроблено невідповідний законодавству висновок, що такі договори не є офіційним документом в розумінні ч. 1 ст. 358 КК України. Крім того, у скарзі зазначено, що слідчий не в повній мірі виконала свої обов`язки по збиранню доказів, зокрема, не допитала всіх заявників, керівників ТОВ «Богатир», головного бухгалтера, працівників, що готували договори оренди, підписували їх та подавали на державну реєстрацію.
З таким твердженням скаржників погодитися не можна з огляду на наступне:
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, характеризується вчиненням, зокрема, такої дії, як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншю особою.

Закон України від 02.10.92 N 2657-XII "Про інформацію" визначає документ як матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію - як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до примітки ст. 358 КК України, під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні причинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Юридичне тлумачення понять «офіційний документ» наведене також в Юридичній енциклопедії (Київ, 1999 р.). Відповідно до неї «офіційний документ це інформація, відомості чи дані, зафіксовані на папері, фотоплівці, магнітному диску та ін. матеріальних носіях, що мають законодавчий, нормативний, директивний або інформаційний характер. Приймається і поширюється (публікується, видається, надсилається) в установленому порядку компетентними державними органами або відповідною посадовою (службовою) особою. Адресований невизначеному колу осіб або окремій особі, органу, установі, організації тощо. Офіційний документ може містити загальнозначущі та обов`язкові для виконання норми і правила щодо змісту, форми, завдань, функцій, параметрів і процедур діяльності органів законодавчої, виконавчої та судової влади, їх посадових (службових) осіб, а також іншу загальну або індивідуальну правову, управлінську, статистичну інформацію тощо. До категорії офіційних документів відносять також документи, які від імені держави засвідчують відповідні права їх власників, певні факти, події, що мають юридичне значення».

У ч. 1 ст. 200 ЦК України зазначено: «інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі».

Для того щоб будь-яка інформація про факти, події, явища об`єктивної дійсності та розумової діяльності людини, закріплена на спеціальному матеріальному носії, набула сили документа, необхідно, щоб відомості мали офіційний характер і юридичне значення. Юридичне значення документів виражається в їхній здатності викликати правові наслідки. Цивільний процесуальний кодекс України 2004 року до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (стаття 256 Кодексу).

Верховний суд України у своїй постанові від 09 липня 2015 року № 1/485/2/13 зазначив, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями:

- документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами;

- зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Договір оренди землі не можна вважати офіційним документом, оскільки він не відповідає жодному із критеріїв визначення офіційності документу.

Так, офіційний документ повинен бути складений, виданий чи посвідчений службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та об`єднань, а також підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності. В даному випадку, договір оренди землі це волевиявлення його сторін шляхом укладення (підписання).

Крім того, офіційності документу в розумінні ч. 1 ст. 358 КК України надає така ознака, як мета його складання, видачі чи посвідчення: використання підроблювачем чи іншою особою. Договір оренди землі не використовується як документ, що посвідчує юридичний факт, а фіксує волю сторін на виникнення прав та обов`язків щодо земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, враховуючи положення Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 202, 626 ЦК України, договір оренди землі це правочин, спрямований на взаємні та одночасні набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (кожна зі сторін-підписантів при укладені договору отримала одночасно і права і обов`язки), а, отже і за цією ознакою договір оренди землі не можна вважати офіційним документом.

Крім того, як зазначалося вище, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України полягає у підробленні.

Підроблення припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок унесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами. Неправдиві відомості в цьому випадку до документа не вносяться, а виправляються або знищуються відомості, що вже є в документі та відповідають дійсності.

У випадку, встановленому в рамках кримінального провадження № 0000003, підроблено підписи орендодавців, а не сам документ.

Отже, в діях будь-яких осіб відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Частина 1 статті 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Відсутність будь-якої із складових злочину виключає відповідальність за злочин.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Представник скаржників також зазначає, що слідчим не було допитано всіх власників земельних ділянок, стосовно дійсних умов підписаних ними договорів, не допитано з цих питань керівника, головного бухгалтера та працівників ТОВ «Богатир», які в період з 2006 по 2007 роки готували договори оренди землі, підписували їх та подавали для проведення державної реєстрації, не витребувано з місцевого відділу Держгеокадастру Книги реєстрації договорів оренди землі, в яких містяться записи про право оренди землі ТОВ «Богатир, що внесені на підставі підроблених договорів та не вчинено жодних заходів для встановлення осіб, які підробили договори оренди землі з метою вирішення питання притягнння їх до кримінальної відповідальності.

Нормами КПК України визначено, що слідчі розшукові дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Слідчий уповноважений: проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Із оглянутих матеріалів кримінального провадження № 0000003, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, вбачається, що дійсно слідчий не допитала всіх осіб, про яких зазначено у скарзі, однак, з огляду на обставину, що вона прийшла до висновку про відсутність складу злочину у діях посадових осіб ТОВ «Богатир», відсутня процесуальна доцільність допитувати таких осіб в рамках кримінального провадження. Адже, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, після встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження підлягає закриттю.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.
З огляду на викладене, а також оскільки обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 07 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, не встановлено; висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і аналізу законодавства, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись: ч. 5 ст. 40, ст.ст. 24, 91, 284, ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України,
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відмовити у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000003 у зв`язку з її необгрунтовністю.
Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадженя може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ____________