КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/3055/15-к
Провадження № 1-кп/177/26/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000617 від 20.11.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоне Поле, Софіївського району Дніпропетровської області; освіта загальна середня, не одруженого; не працюючого, раніше судимого :

1) 10.01.1978 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 117 ч.1 КК України (в ред. 1960 року) до 6 років позбавлення волі. 04.11.1977 року Указом ПВС СССР «Про амністію», вирок переглянуто та строк покарання скорочений на 1/2 до відбуття 3 років позбавлення волі у ВТК посиленого режиму. Звільнився, 01.09.1979 року з Кременчуцької ВК Полтавської області за ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.09.1979 року на підставі ст.52-2 КК Украйни ( в ред. 1960 року) умовно на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 9 днів;

2) 18.01.1988 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 85 ч. 3, 81 ч.4, 81 ч.4, 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) з застосуванням ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 28.10.1992 року постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області вирок переглянуто на підставі п. 2 постанови Верховної Ради України від 07.07.1992 року, якою виключено з вироку засудження за ст. 85 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) та засуджено за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.2 (в ред. 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму. Звільнився, 21.01.1993 року з ВК-94 Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання;

3) 13.07.1993 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 81ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився, 25.09.1996 року з ВК №89 Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання;

4) 17.01.1997 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 101 ч. 1 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився, 14.07.2000 року з ВК №89 Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання;

5) 05.09.2002 року Дніпропетровським апеляційним судом ст.ст. 93 п. «і», 185 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) з застосуванням ст. 70 КК України (в ред. 1960 року) до 13 років позбавлення волі. Звільнився, 14.06.2011 року з ВК №3 Донецької області, за постановою Жданівського міського суду Донецької області від 03.06.2011 року, на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 3 роки 2 місяці 12 днів;

проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Близько о 22.00 годині 19.11.2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, бажаючи примиритися та продовжити спільне проживання зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебував у сварці, навідався до її помешкання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час гостювала її рідна сестра ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка наглядала за малолітньою дитиною сестри, а сама ОСОБА_7 знаходилася поза межами будинку.

Прибувши на територію домоволодіння за вказаною адресою, ОСОБА_5 без дозволу ОСОБА_4 , ввійшов до будинку, в приміщеннях якого розшукував ОСОБА_7 , чим спровокував ОСОБА_4 на сутичку, в ході якої остання завдала ОСОБА_5 декількох ударів дерев`яним держаком у різні ділянки тіла і видворила його на вулицю, чим викликала у ОСОБА_8 гостру неприязнь до себе, та умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_8 пішов до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав спиртні напої з невстановленою слідством особою та взяв кухонний ніж, який належав невстановленій слідством особі та таким чином підшукав собі знаряддя злочину.

Після цього ОСОБА_8 поклав підшуканий ним ніж, до правої кишені вдягнутої на ньому куртки та діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , близько о 23.00 годині 19.11.2015 року повернувся на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де став гучно стукати у вхідні двері будинку.

Вказана поведінка ОСОБА_5 обурила ОСОБА_4 і вона відчинивши вхідні двері будинку нанесла ОСОБА_5 одного удару лівим кулаком в ділянку носа, чим посилила у ОСОБА_5 почуття гострої неприязні до себе.

Відразу ж після цього, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на ґанку будинку АДРЕСА_1 , діючи з метою спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, на ґрунті особистої неприязні до неї, дістав із правої кишені вдягненої на ньому куртки, раніше підшуканий ним кухонний ніж, та, утримуючи його у правій руці, близько о 23.05 годин 19.11.2015 року умисно завдав потерпілій ОСОБА_4 яка стояла звернутою до нього обличчям в приміщенні веранди даного помешкання, один удар клинком вказаного кухонного ножа в ділянки живота та один удар в ділянку лівого плеча, не переслідуючи за мету спричинити ОСОБА_4 смерть.

Відразу ж після цього потерпіла ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , яка на цей час повернулася до свого помешкання, застосовуючи фізичну силу повалили ОСОБА_8 на землю на подвір`ї даного домоволодіння та відібрали у нього з руки кухонний ніж, чим припинили злочинні дії останнього.

Після цього ОСОБА_5 покинув територію домоволодіння за вказаною адресою, а потерпілу ОСОБА_4 бригадою швидкої медичної допомоги, що прибула за викликом ОСОБА_7 , близько 00.20 годин 20.11.2015 року було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де їй було надано належну медичну допомогу.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням селезінки, серозно-м`язового шару товстої кишки, що викликало гемоперетоніум та різаної рани лівого плеча.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2636 від 24.12.2015 року виявлені у потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді:

- різаної рани лівого плеча, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я;

- колото-різаного поранення живота з ушкодженням селезінки і товстого кишковика, що викликало гемоперетоніум, за своїм характером відносятьсядо категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав частково, суду пояснив, що вчинив злочин у стані душевного хвилювання. Потерпіла на протязі тривалого часу ображала його. Протягом п`яти років проживав однією сім`єю з ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстрований. За декілька днів до 19.11.2016 року він почав пити в зв`язку з чим в сім`ї виник конфлікт в результаті якого, ОСОБА_7 вигнала його з дому. 19 листопада 2015 він вживав алкоголь. Протягом дня він ходив до співмешканки ОСОБА_9 , щоб вирішити конфліктну ситуацію, як додому так і на роботу. Не заставши ОСОБА_7 на роботі пішов додому де стався конфлікт з ОСОБА_10 , рідною сестрою ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_4 ображала його та виганяла з дому. Нанесла йому удари палкою по різним частинам тіла, виштовхала та зачинила двері. Після чого він направився у сусідське домоволодіння, де продовжив вживати алкоголь. Ніж, яким він наніс потерпілій удари зберігав в кармані, так як хотів повернути власнику. Він щиро розкаюється в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, просить кваліфікувати його дії за ст.123 КК України та не позбавляти волі. Від послуг захисника ОСОБА_11 відмовився, але точно не пам`ятає коли саме. Відмову від захисника в протоколі від 30 грудня 2015 року писав власноруч. Вибачився перед потерпілою та просив її клопотати перед судом про більш м`яке покарання, оскільки людини його віку важко перебувати в місцях позбавлення волі.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, винуватість ОСОБА_5 підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 суду вказала, що знайома з обвинуваченим багато років. Стосунки до вчинення злочину були нормальними, інколи виникали сварки через вживання ОСОБА_5 алкоголю. Приблизно 0 23 годині 19 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння наніс їй два ножових поранення в черевну порожнину та ліве плече, після чого пішов з двору та через деякий час підпалив хату.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 , де і були зареєстровані. Стосунки склалися нормальні, але виникали конфлікти через вживання алкоголю ОСОБА_5 . За декілька днів до вчиненого злочину, вона посварилася з ОСОБА_5 та вигнала його з дому, він зловживав алкоголем. Декілька разів обвинувачений намагався з нею примиритися. 19.11.2015 року вона працювала в вечірню зміну в зв`язку з чим попросила рідну сестру ОСОБА_10 переночувати в неї в дома та доглянути за донькою. Приблизно о 22.00 приїхала на велосипеді за місцем свого проживання, де сестра повідомила, що приходив ОСОБА_5 та шукав її. Стукав у двері, гукав, розбудив дитину. З сестрою вони сіли за стіл та випили небагато горілки. Приблизно о 23.00 в двері постукав ОСОБА_5 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Вона заховалася, а сестра пішла відчиняти двері. Після того, як сестра ОСОБА_12 відчинила двері, ОСОБА_13 наніс їй удари ножем. Вона вискочила на допомогу сестрі, викрутила у нього з рук ніж та нанесла декілька ударів держаком, після чого ОСОБА_13 пішов з подвір`я. Через деякий час загорілася хата, вона тушила її разом з сусідами, а потім приїхала швидка допомого, яка госпіталізувала сестру в лікарню. Про конфлікти ОСОБА_5 з її сестрою ОСОБА_12 їй раніше не було відомо.

Малолітній свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона знає обвинуваченого ОСОБА_5 , так як він проживав разом з її мамою. Стосунки склалися добрі. В сім`ї виникали конфлікти через зловживання ОСОБА_5 алкоголю. Конфлікти виникали також між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , її рідною тіткою. Зазначила, що боїться тітку ОСОБА_4 , тому як вона неодноразово проявляла агресивну поведінку до неї, її подружок та сварилася на ОСОБА_5 , якщо останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. 19.11.2015 року її мама працювала в нічну зміну, в зв`язку з чим до неї прийшла ночувати тітка ОСОБА_12 . Приблизно о 20.00 її розбудив шум, в двері стукав вітчим ОСОБА_15 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В будинку шукав маму, але не знайшов і пішов з дому, а вона знову лягла спати. Приблизно о 23.00 знову проснулася від шуму. ОСОБА_5 наніс ножові поранення її тітці ОСОБА_12 . Потім вони разом з мамою гасили пожежу, яку вчинив ОСОБА_5 .

Згідно протоколу огляду місця події від 20.11.2015 року з фототаблицею до нього, проведеного за участю понятих та інспектора криміналіста ОСОБА_16 , користувача домоволодіння ОСОБА_7 , встановлена обстановка на місці вчинення злочину, а саме оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході огляду вилучено ніж зі слідами речовини бурого кольору (а.с. 6-12 т.2).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.12.2015 року з фото таблицею до нього, проведеного в присутності понятих, проведеного на горищі будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено фрагмент обгорілої тканини (а.с. 113-121 т.2)

В ході огляду речей від 20.11.2015 року, проведеного за участю понятих та власника приміщення ОСОБА_17 , що належать ОСОБА_4 та які знаходились в камері схову міської лікарні №2 м. Кривого Рогу вилучено наволочку блакитного кольору, кофту чорного кольору, капці, брюки чорного кольору, труси жіночі (13-14 т.2)

Відповідно до акта про пожежу від 20.11.2015 року, пожежа виникла 19.11.2015 року о 23.50 у житловому будинку в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 . Пожежею пошкоджено дах будинку в результаті ймовірного підпалу ОСОБА_5 (а.с.18 т.2)

Згідно висновку судово-медичного експерта № 2470 від 23.11.2015 року, виявлені у ОСОБА_5 23 садна в області обличчя, верхніх кінцівок, правої поперекової області і в області правої ключиці. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають скороминучі наслідки, час виникненні може відповідати 19.11.2015 року, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, виникли від не менше 13 ти кратної дії травмую чого предмету (предметів) (а.с. 67-68 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 2636 від 17.12.2015 року, наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_4 проникаюче колото різане поранення живота с ушкодженням селезінки, серезно м`язкового шару товстої кишки, що викликало гемоперетоніум, різана рана лівого плеча. Проникаюче колото різане поранення ивота з ушкодженнями селезінки і товстого кишко вика, що викликало гемоперетоніум по характеру відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою для життя, виникло від дії плескатого колюче ріжучого предмету типу клинка носа або іншого предмету з такими ж властивостями. Різана рана лівого плеча по характеру відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, виникла від дії гостро-ріжучого предмету, яким могло бути лезо клинка ножа або іншого предмету з такими ж властивостями. Тілесні ушкодження виникли від 2 кратної дії травмую чого предмету в область передньої черевної стінки і в область лівого плеча. Час виникненні ушкоджень може відповідати 19.11.2015 року.

При нанесені проникаючого колото різаного поранення живота потерпіла була звернена більше всього передньою поверхнею тіла в сторону напрямку дії травмую чого предмету.

Анатомічна локалізація різаної рани лівого плеча може свідчити, що потерпіла в момент її утворення могла знаходитись в любому положенні.

Напрямок дії травмую чого предмету в результаті якого виникло проникаюче колото різане поранення живота був з переду назад і з низу в верх. В момент надходження потерпілої до стаціонару виявлено 0,17 % алкоголю.

Тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути при обставинах і умовах на які вказала сама потерпіла в момент проведення слідчих експериментів (а.с. 103-105 т.2)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.12.2015 року, проведеного в присутності понятих за участі потерпілої ОСОБА_4 , лікаря судово медичного експерта ОСОБА_18 , потерпіла розповіла та показала обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень (а.с.106 -109 т.2)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.12.2015 року з фототаблицями, проведеного за участю понятих, лікаря судово медичного експерта ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_5 , який розповів про обставини вчинення злочину та механізм заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, підтвердивши свої покази щодо виникнення сварки між ним та потерпілою. (а.с. 124-127 т.2).

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30.12.2015 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілої та понятих потерпіла впізнала ніж під номером 1, яким їй 19.11.2015 року ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження (а.с.134 136 т.2).

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_4 та свідків, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Сторона захисту в судовому засіданні просила визнати недопустимими докази, а саме: протокол огляду від 20.11.2015 року в ході якого вилучено ніж, як знаряддя злочину. Вважає, що огляд проведений з порушенням норм Кримінально процесуального законодавства України, тому недопустимими є також докази: протокол пред`явлення речей для впізнання від 30.12.2015 року з фото таблицею та постанова про визнання речовими доказами.

Суд вважає, що аргументи сторони захисту про недопустимість зазначених протоколів та постанови є безпідставними, більш того надуманими і не базується на нормах Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , своїми показаннями, наданими в судовому засіданні, підтверджує, що знаряддя злочину ніж, який визнаний речовим доказом по справі, є саме тим, яким він наніс тілесні ушкодження потерпілій та відібраний свідком ОСОБА_7 у нього на території домоволодіння.

Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що є власником домоволодіння, на території, якого проводився огляд 20.11.2015 року, а фактичним користувачем є ОСОБА_7 , яка безпосередньо там мешкає та зареєстрована. Крім того, потерпіла пояснила, що фізично не могла бути присутня при огляді, так як знаходилась у медичному закладі, де їй надавалась медична допомога. Жодних заперечень щодо проведення огляду в присутності користувача ОСОБА_19 вона не має.

Відповідно до протоколу від 20.11.2015 року, огляду проведений в присутності користувача ОСОБА_7 двох понятих та інспектора криміналіста, що підтверджується їх особистими підписами. Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_20 від 20.11.2015 року вона не заперечувала проти огляду працівниками міліції її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 т.2). Дані обставини, підтверджені показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні.

Таким чином, відображена у протоколах інформація, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і не суперечить жодному іншому доказу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, як зазначено у пункті 103 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2009 року у справі "Биков проти Росії" (заява №4378/02) відсутні порушення вимог пункта 1 статті 6 Конвенції та не протиріче принципам справедливого судового розгляду те, що суд напряму не покладався на один конкретний доказ, не віднісся до нього як до простого визнання вини або доказ обізнаності, що могло б бути покладено в основу визнання особи винуватою, конкретний доказ відігравав лише обмежену роль у комплексній сукупності доказів, оцінених судом.

Зазначені документи не є єдиними доказами винуватості ОСОБА_5 .

Також захисник зазначив, що відповідно до акта про пожежу від 20.11.2015 року пожежа відбулася в будинку АДРЕСА_2 , що суперечить свідченням потерпілої та свідків про наявність пожежі в будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні, як обвинувачений, потерпіла так і свідки підтвердили наявність пожежі в будинку АДРЕСА_1 ., що також підтверджується протоколами огляду, дослідженими в судовому засіданні. Крім того, обвинувачення висунуте ОСОБА_5 не містить жодних посилань на обвинувачення, пов`язане з підпалом домоволодіння.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_5 перебував у стані сильного душевного хвилювання.

Суд звертає увагу на те, що потерпілим від злочину, передбаченого ст. 123 КК України, тобто від умисного тяжкого тілесного ушкодження, заподіяного у стані сильного душевного хвилювання, є лише особа, яка своїми діями (протизаконним насильством чи тяжкою образою) викликала у винного стан сильного душевного хвилювання.

Об`єктивна сторона даного злочину має такі ознаки: дія, що характеризується посяганням на життя іншої особи; наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між зазначеними діями та наслідками; час вчинення злочину (протягом періоду наявності у винного стану сильного душевного хвилювання); обстановка його вчинення (заподіянню умисного тяжкого тілесного ушкодження має передувати протизаконне насильство або тяжка образа з боку потерпілого).

Відповідальність за ст. 123 КК України настає лише за таких умов: по-перше, умисне тяжке тілесне ушкодження заподіяне у стані сильного душевного хвилювання; по-друге, такий стан виник раптово; по-третє, це сталося в обстановці протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_4 дійсно застосувала до обвинуваченого ОСОБА_5 фізичну силу з метою, позбавитись його присутності в будинку, який належить їй на праві власності, так як він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, сварився, шумів та будив дитину.

З моменту застосування потерпілою фізичної сили до обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілою та часом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинуваченим ОСОБА_5 19.11.2015 року, пройшло декілька годин, на протязі яких, обвинувачений перебував в іншому місці та вживав алкоголь.

Таким чином, жодної із ознак, зазначених вище, під час заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень не було, так як з боку потерпілої по відношенню до ОСОБА_5 не було ні протизаконного насильства, ні тяжкої образи. Та й взагалі, коли ОСОБА_5 прибув на місце вчинення злочину, двері будинку були зачинені і там не було ні сварок, ні бійок.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не звертався до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно нього будь якого злочину, потерпілою ОСОБА_4 .

Таким чином твердження сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст. 123 КК України не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Захисник зазначив, що як на досудовому слідстві так і в суді, не доведено, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так як не проведені медичні дослідження з даного приводу. Однак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується, як показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, який не заперечував вживання так і показаннями потерпілої ОСОБА_4 , показаннями свідків ОСОБА_7 та малолітнього свідка ОСОБА_14 .

Захисник обвинуваченого заявив про порушення права на захист при проведенні досудового розслідування.

Зазначив, що на досудовому розслідуванні, залучений захисник ОСОБА_21 , відмова обвинуваченого від послуг якого, прийнята з порушеннями норм КПК, що потягло порушення права підозрюваного на захист на стадії досудового розслідування. Крім того, відповідно до протоколу від 30.12.2015 року підозрюваний ОСОБА_5 заявив про намір мати захисника, а слідчий не забезпечила реалізацію права на захист, не зважаючи на поганий слух підозрюваного та на його низький інтелектуальний рівень.

Захисник на досудовому розслідуванні адвокат ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що належним чином виконував покладені на нього обов`язки, забезпечив належний захист прав підозрюваного ОСОБА_5 , однак після розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу, ОСОБА_5 під час конфіденційного спілкування висловив йому, як адвокату, наміри відмовитись від захисника та в присутності слідчої відмовився від його послуг. Норми ст. 54 КПК України були дотримані в повному обсязі. Причини неналежного оформлення з боку слідчої протоколу відмови від захисника йому не відомі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , суду пояснила, що вона, як слідчий, проводила досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. В залі судового засідання Центрально міського районного суду м. Кривого Рогу, підозрюваний ОСОБА_5 , після конфіденційного спілкування з захисником адвокатом ОСОБА_21 , публічно відмовився від послуг захисника. Належним чином вона, не змогла оформити відмову від захисника в зв`язку з тим, що адвокат ОСОБА_11 послався на зайнятість в іншому процесі. Підозрюваному ОСОБА_5 30.12.2015 року повторно роз`яснювалось право на захист, про що складено протокол, в якому підозрюваний власноруч зробив запис про небажання мати захисника на досудовому розслідуванні. Посилання в друкованому тексті на бажання підозрюваного ОСОБА_5 мати захисника є лише опискою, допущеною при копіюванні тексту. Жодних ознак поганого слухи у ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні вона не помітила, будь яких клопотань з даного приводу підозрюваним не заявлялось, документів про наявність будь яких фізичних вад їй не надавали.

Протокол допиту підозрюваного від 30 грудня 2015 року, з 13.20 до 13.40 дійсно містить друкований запис «… підозрюваний ОСОБА_5 виявив бажання на участь захисника», однак відповідно до протоколу від 30 грудня 2015 року, складеного в період часу з 13.10 до 13.15 ОСОБА_5 власноруч зробив запис, що свої права захищатиме самостійно, від допомоги захисника відмовляється і це не пов`язане з його матеріальним становищем (а.с.141,147 т.2) Відповідно до заяви (а.с. 110 т.2) ОСОБА_5 від допомоги захисника відмовився. Дану обставину ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 суду повідомив, що погано чує, після перенесеної хвороби, але медичних документів, підтверджуючих дану обставину не має, до лікарів не звертався. Чує погано лише в залі судового засідання, так як велике приміщення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що розладами слуху обвинувачений не страждав.

Жодних доказів наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 будь - яких вад слуху та низького інтелектуального рівня, суду не надано.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 давав послідовні свідчення, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що цілком спростовує доводи захисника адвоката ОСОБА_6 , про низький інтелектуальний рівень обвинуваченого.

Твердження сторони захисту про наявність порушення права на захист не ґрунтуються на будь яких доказах.

Відповідно до вимог ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.

Відповідно до ст. 59 Конституції України підозрюваному забезпечується конституційне право на вільний вибір захисника.

Свобода вибору захисника знаходить свій прояв як у можливості запрошення до участі в кримінальному провадженні будь- якої особи, яка відповідає встановленим законом вимогам, так і можливість відмовитись від участі захисника на будь якому етапі кримінального провадження. Відмова від захисника або його заміна не є остаточною. У разі зміни свого рішення щодо участі захисника підозрюваний, обвинувачений має право запросити його у будь якій стадії кримінального провадження.

Порушення процедури оформлення протоколу відмови від захисника слідчим, не може ототожнюватися с порушенням правом на захист підозрюваного при проведенні досудового розслідування.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд зважає на ступінь тяжкості скоєного, відповідно до норм ст. 12 КК України, злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий в (а.с. 55-57 т.2), офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.60-61 т.2) вину визнав частково, за місцем мешкання характеризуються посередньо (а.с. 62 т.2) стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на туберкульоз (а.с.54-55т.1).

Суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання. Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Суд бере до уваги позицію потерпілої, яка просила призначити покарання на розсуд суду але з реальним позбавленням волі. При таких обставинах суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину та керуючись ст.ст. 50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про речові докази по справі суд керується ст. 100 КПК України.

Визнані постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області від 30.12.2015 року (а.с.132 т.2) речовими доказами: наволочку блакитного кольору, кофту чорного кольору, капці, брюки чорного кольору, труси жіночі, що належать ОСОБА_4 з нашаруванням речовини бурого кольору, кухонний ніж, зразок крові та слини ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_4 , фрагмент обгорілої тканини та які зберігаються в камері схову речових доказів згідно квитанцій № 00115/15 (а.с. 133 т.2) знищити;

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 376 , п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання 21 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 21 листопада 2015 року по 12 вересня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

наволочку блакитного кольору, кофту чорного кольору, капці, брюки чорного кольору, труси жіночі, що належать ОСОБА_4 з нашаруванням речовини бурого кольору, кухонний ніж, зразок крові та слини ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_4 , фрагмент обгорілої тканини знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: