Справа № 183/4010/16
№ 1-кп/183/741/16
В И Р О К
іменем України
17 серпня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
Наказом № 63 від 25 березня 2014 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду кулеметника 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак 26 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно без поважних причин залишив військову частину НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд. 21 червня 2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 26 липня 2014 року до 21 червня 2016 року солдат ОСОБА_4 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем, крім строкової служби, військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що в березні 2014 року був призваний на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 . З травня по липень 2014 року приймав участь в антитерористичній операції на Сході України. Після повернення до пункту постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_2 в липні 2014 року йому була надана відпустка на 10 діб, з якої він не повернувся до військової частини через пригнічений психоемоційний стан, оскільки не витримав психічного навантаження після участі в бойових діях. В своїх подальших показаннях пояснив, що насправді він в кінці липня 2014 року самовільно залишив військову частину, в своїх попередніх показаннях помилився. В скоєному щиро кається.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим в судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- наказ № 63 (по стройовій частині) від 25.03.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 , яким солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду;

- витяг з кримінального провадження № 0000754 від 28.09.2015 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2015 року були внесено відомості за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 без поважних причин 26.07.2014 року;

- акт службового розслідування від 26.12.2014 року за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 ;

- заява ОСОБА_4 від 21.06.2016 року військовому прокурору Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України із зізнанням.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем, крім строкової служби, військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби загалом характеризується посередньо, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, на обліку у лікарів не перебуває. Судом також приймається до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє гіпертонічною хворобою та потребує лікування. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Тому, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк у розмірі мінімальної санкції ч. 3 ст. 407 КК України буде достатнім для його виправлення, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, що суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Копію вироку видати обвинуваченому негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1