Справа № 465/7724/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/127/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу старшого прокурора у кримінальному провадженні №0000980 ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а :

цією ухвалою суду відмовлено у затвердженні угоди про примирення від 21 жовтня 2015 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 з підстав невідповідності вимогам ст. 473 КПК України, а матеріали обвинувального акта з додатком, у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000980 від 21 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 для приведення їх у відповідність з вимогами, передбаченими ст.ст. 291, 473 КПК України та для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акта і реєстр матеріалів досудового розслідування не у повній мірі відповідають вимогам процесуального законодавства. Зокрема: обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_10 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України; порушено вимоги ст. 293 КПК України, відповідно до якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. Крім того. судом встановлено, що угода про примирення не відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні, як про це клопотав прокурор у підготовчому судовому засіданні, не допускається. Також, на думку суду, угода не відповідає вимогам закону в частині кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки в ній визначено вину у вчиненні кримінального правопорушення: шляхом обману та зловживанням довірою, тоді як у диспозиції ч.1 ст. 190 КК України зазначено "шляхом обману чи зловживання довірою", тобто обвинувачення не конкретизоване.
На вказану ухвалу старший прокурор у кримінальному провадженні №0000980 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
В своїй апеляції прокурор вважає, що рішення суду є необґрунтованим, невмотивованим, безпідставним, прийнятим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону України та таким, що підлягає скасуванню.
Зокрема, відповідно до положень викладених в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 в яких вказано, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. У переданому в Франківський районний суд м. Львова обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 , на думку апелянта, вищенаведених порушень не допущено.
Також. прокурор звертає увагу, що суд у вищевказаній ухвалі зазначивши, що обвинувальний акт очевидно не відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, в той же час не вказує в чому саме полягають порушення і яким саме вимогам не відповідає, а в подальшому приходить до висновку, що навіть такі невідповідності не є перешкодою для розгляду кримінального провадження. Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, проте в резолютивній частині вказав, що прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування. Таким чином, слід прийти до висновку, що в даній ситуації суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту без жодної мотивації.
На думку апелянта, в порушення вимог ч.7 ст.474 КПК України суд відмовивши у затвердженні угоди не продовжив слухання справи у загальному порядку і без жодної мотивації повернув обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування.
У зв`язку з наведеним прокурор просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22.12.2015 про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для проведення досудового розслідування в порядку ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ч. 7 ст. 474 КПК України, в разі відмови судом в затвердженні угоди, судове провадження продовжується в загальному порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в ході підготовчого судового засідання, вказаних вимог кримінального процесуального закону, в частині прийняття рішення про повернення матеріалів провадження прокурору для продовження досудового розслідування, не дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що укладення угоди про примирення між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , а також затвердження прокурором обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відбулося в один день 21.10.2015 року, тобто в день укладення угоди досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено.

27.11.2015 року року прокурор, в порядку ч. 1 ст. 474 КПК України, направив затверджений ним обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 разом з угодою про визнання винуватості до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті.

На переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, в частині повернення матеріалів провадження прокурору для продовження розслідування, не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки не взято до уваги, що угода про визнання винуватості між обвинуваченим і прокурором була фактично укладена вже після закінчення досудового розслідування, а тому на час проведення підготовчого судового засідання, у суду не було законних підстав для повернення матеріалів провадження прокурору. Відмовивши в затверджені угоди суд першої інстанції мав би перейти до розгляду по суті обвинувального акту, який йому саме для цього і був направлений прокурором.

Що ж стосується самого обвинувального акта, то суд першої інстанції у вищевказаній ухвалі зазначає, що такий не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, разом з тим не вказує в чому саме полягають порушення і яким саме вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає.

А відтак, на думку колегії суддів, ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 та 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу старшого прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року - задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року скасувати, а кримінальне провадження № 0000980 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, скерувати до Франківського районного суду м. Львова на новий судовий розгляд.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4