Справа № 755/3613/16-к
В И Р О К
іменем України
"02" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні № 0018696 від 9 грудня 2015 року по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Вінницької області, Вінницького р-ну, с. Вінницькі хутори, українець, громадянин України, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні злочину передбаченого ст.289 ч.1 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

адвокат ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що на початку грудня 2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Панельна, 5 в м. Києві на території будівельного майданчику помітив автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , бежевого кольору. Після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , бежевого кольору.

Реалізуючи свої злочинні наміри, 04.12.2015 ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 , якому не було достовірно відомо про злочинні наміри останнього, на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , який був із причепом, за допомогою якого ОСОБА_3 мав намір незаконного заволодіти автомобілем марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , шляхом його перевезення на ньому, направився в сторону його місцезнаходження.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 04.12.2015 приїхали на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 із причепом за адресою: м. Київ, вул. Панельна 5, де ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , вартістю 10 000 грн., що належить гр. ОСОБА_5 погрузили його на причеп, для подальшого його перевезення.

Після чого, ОСОБА_3 на автомобілі ОСОБА_7 з приєднаним до нього причепом, на якому знаходився викрадений автомобіль, з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій, що виразилися у незаконному завлодінні транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 завдав матеріального збитку ОСОБА_5 на суму 10 000 грн.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що на початку грудня 2015 року він, перебуваючи по вул. Панельна, 5 в м. Києві на території будівельного майданчику помітив автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , бежевого кольору. У нього виник умисел, забрати транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , бежевого кольору, з метою в подальшому його полагодити та використовувати для перевезення допомоги в АТО. 04.12.2015 року він разом із ОСОБА_7 , якому він не повідомив, що не є власником транспортного засобу, на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , який був із причепом, за допомогою якого він мав намір заволодіти автомобілем марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , шляхом його перевезення на ньому, направився в сторону його місцезнаходження. Він разом із ОСОБА_7 04.12.2015 приїхали на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 із причепом за адресою: м. Київ, вул. Панельна 5, де він погрузив на причеп автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , для подальшого його перевезення. Після чого, він на автомобілі ОСОБА_7 з приєднаним до нього причепом, на якому знаходився викрадений автомобіль, з місця зник та доставив автомобіль на о.Труханів в м.Києві.

Вказані показання обвинуваченого суд визнає допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України та належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Адже, згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зокрема, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання в яких зазначив, що він має у володінні автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 . Зазначений автомобіль зберігався по вул. Панельна, 5 в м. Києві. 09 грудня 2015 року він прийшов по місцю зберігання свого автомобіля марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 та виявив його відсутність. В зв`язку з викраденням автомобіля він звернувся до правоохоронних органів. В подальшому автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 було знайдено на о.Трухановому в м.Києві.

Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Крім того, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 зазначив суду, що ОСОБА_3 на початку грудня 2015 року звернувся до нього з проханням допомогти перевезти автомобіль, для його подальшого ремонту та використання для нужд забезпечення АТО, на що він погодився. 04.12.2015 року він разом із ОСОБА_3 , на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 , що належить йому, який був із причепом, поїхали за адресою указаною ОСОБА_3 . Приїхавши на автомобілі марки «Кіа сід» н/з НОМЕР_2 із причепом за адресою: м. Київ, вул. Панельна 5, погрузили на причеп автомобіль марки ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , для подальшого його перевезення. Після чого, він разом з ОСОБА_3 на автомобілі з приєднаним до нього причепом, на якому знаходився автомобіль ВАЗ 21053 н/з НОМЕР_1 , доставили його на о.Труханів в м.Києві.

Показання свідка суд сприймає, як належні та допустимі, оскільки вони цілком і повністю кореспондуються з фактичними обставинами встановленими в суді.
Дані показання свідка отримані у порядку, встановленому КПК України, а відтак, на думку суду, з точки зору допустимості є прийнятними та належними, оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України, а саме обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 09.12.2015 року складеного слідчим СУ поліції у Дніпровському районі ГУ НП в м.Києві ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в період часу з 11 год. 20 хв. по 11 год. 30 хв. підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 12.12.2015 року складеного слідчим СУ поліції у Дніпровському районі ГУ НП в м.Києві ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в період часу з 11 год. 50 хв. по 12 год. 20 хв. підтверджується обставини вчинення кримінального правопорушення.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 234, 237 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено., тож вказані документи суд визнає належним і допустимим доказам, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими.

При цьому, суд в черговий раз наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом визнано щире каяття, наявність на утримані батька ОСОБА_14 .

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, стан здоров`я, задовільну характеристику за місцем реєстрації, що була надана в суді, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, не одружений), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію потерпілих у справі, щодо необхідної міри покарання та наявність претензій матеріального характеру; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій , та вважає, за необхідне, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного при призначенні покарання за 289 КК України, суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і до обвинуваченого можливо застосування ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду, оскільки останній подано після початку судового розгляду по суті.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст..100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази, що передані ОСОБА_5 - залишити у розпорядженні власника.
Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
С у д д я :