11-кп/775/274/2016(м)
263/2023/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Московське Красноармійського району Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) 13.12.2004 року Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 3 роки; 2) 01.06.2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; 3) 04.08.2006 року Димитрівським міським судом Донецької області за ст.ст. 187 ч. 1, 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців позбавлення волі; 4) 16.01.2008 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст.187 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна; за постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2010 року на підставі ст. 82 КК України не відбута частина покарання була замінена на обмеження волі; 19.04.2012 року звільнився з МВЦ № 138 за постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2012 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки та 11 місяців, в порядку ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 186 ч.2 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 18.01.2016 року приблизно о 11.00 годин ОСОБА_7 , умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, увійшов до приміщення продуктового магазину «Калач», розташованого по пр. Будівельників, 92 в Жовтневому районі м. Маріуполя, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка в цей час перебувала за прилавком вказаного магазину. Після чого ОСОБА_7 , зайшов за прилавок та підійшов до потерпілої, вхопив правою рукою за ланцюжок з двома підвісками, які знаходилися у потерпілої ОСОБА_9 на шиї, та стиснувши їх у свій кулак із застосуванням фізичної сили, не менш трьох разів смикнув на себе, після чого ланцюжок розірвався.

В результаті вказаних дій ОСОБА_7 потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: смугастої форми синця по задній поверхні шиї справа в нижній її третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зірвавши вказаний ланцюжок з двома підвісами з шиї потерпілої, ОСОБА_7 скоїв відкрите викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме золотого ланцюжка, вагою 10,24 г, вартістю 5120 грн., золотої підвіски із зображенням знаку зодіаку «Овен», вагою 1,98 г., вартістю 990 грн., золотої підвіски із зображенням «Божої Матері», вагою 4,09 г., вартістю 2045 грн., після чого з викраденим з місця злочину втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8155 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить дати йому шанс та зменшити покарання призначене вироком суду першої інстанції. Вказує на те, що потерпіла претензій до нього не має, щиросердно розкаявся, має на утриманні неповнолітню дочку. Просить прийняти зазначені обставини, як пом`якшуючі.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши обставини зібрані у кримінальному провадженні згідно з вимогами ст. 349 КПК України , суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому, висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував те, що останній скоїв тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини , одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, страждає на хронічне захворювання та потребує медичної допомоги, щиро покаявся у скоєному, та призначив необхідне і достатнє покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було призначено обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Також колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж передбачене санкцією інкримінованої статті, а саме на підставі ст.ст. 69, 75 КК України.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3