Єдиний унікальний номер 234/1875/16-к
Номер провадження 11-кп/775/686/2016

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0000996 за апеляційною скаргою захисника на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соледар Артемівського району Донецької області, громадянина України, освіта середнє-технічна, одруженого, не працюючого, який має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ст.286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права на керування транспортними засобами на три роки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, 16 жовтня 2015 року, близько 21 години 40 хвилин, тобто в темний час доби , водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки МERCEDES-BENZ 313CDI ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював на ньому рух заднім ходом зі швидкістю 3-5 км/г, по території стоянки автотранспорту торгового комплексу «ЦУМ», за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична, 49. Діючи необережно, в порушення вимог п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

У результаті даної дорожньо-транспортної події, пішоходу ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: тім`яно-потиличної зони голови справа та нижньої повіки зліва, садно та синці обличчя, закриті переломи правої ключиці та грудини в 5-м міжребіррі, закриті переломи ребер зліва 1-10 та справа 2-8 по різним анатомічним лініям, розриви капсули та тканини печінки, забій лівої легені та серця, позачеревний крововилив зліва, осколкові переломи остистого відростку 1 грудного хребця та поперечних відростків 1-4 го поперекових хребців справа та 1-2 хребців попереку зліва, відкриті багато уламкові переломи 2-4 плюснових кісток правої стопи, синці та садна тулубу, синці правого передпліччя, та тильної поверхні правої стопи, садна кистей рук та ніг, рвані рани підошви правої стопи, які відносно живої людини відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Своїми діями водій ОСОБА_7 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

З таким вироком не погодився захисник і оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційні скарзі, не оспорюючи обставини вчинення злочину, правильності кваліфікації та доведеності винуватості ОСОБА_7 , зауважує, на неправильному застосуванні судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, а саме призначення покарання яке не відповідає особі обвинуваченого. Просить вирок змінити в частині покарання та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі 75 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. При цьому, просили звернути увагу на данні про особу обвинуваченого.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені в судовому засіданні і є обґрунтованими. Кваліфікація його дій за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приходячи до висновку про неможливість застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 відшкодував потерпілому шкоду в ході судового розгляду, а не на досудовому розслідуванні, а також той факт, що почувши удар, він не пересвідчився, що під колесами його автомобіля немає постраждалих.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах діючого законодавства.

Так з вироку вбачається, що суд першої інстанції не досліджував докази і розглянув кримінальне провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України, допитавши лише обвинуваченого, який пояснив суду, що почувши удар об автомобіль він вийшов та оглянув місцевість біля транспортного засобу і нікого не побачивши продовжив рух.

Проте, суд першої інстанції не врахував показання ОСОБА_11 в цій частині не навівши будь-яких мотивів, а тому висновки про неналежну поведінку водія після ДТП не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Крім того, не ґрунтується на вимогах закону висновки суду першої інстанції, що відшкодування потерпілому шкоди завданої злочином на стадії судового розгляду не може вважатись своєчасним.

Так згідно п.2 ч.1 ст.66 КК України, одною з обставин, які пом`якшують покарання, є добровільне відшкодування завданого збитку.

Добровільним є відшкодування збитків, яке відбулося до прийняття судом рішення про його стягнення, а тому суд першої інстанції безпідставно не врахував цю обставину при призначенні покарання.

Переглядаючи судове рішення в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин вперше, з необережності, має позитивну характеристику за місцем проживання, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, разом з якими є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України та перебувають у скрутному матеріальному становищі.

ОСОБА_7 щиро покаявся та добровільно відшкодував завдані злочином збитки, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення в суді першої інстанції, а саме, що потерпілий та прокурор просили не позбавляти ОСОБА_11 волі та застосувати ст.75 КК України.

Враховуючи наведені норми матеріального та процесуального права, обставини встановлені судами першої та апеляційної інстанції, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування основного покарання, а тому оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначення покарання та звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 5 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 286 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3