Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1734/16

Справа № 711/5452/16-к

17 червня 2016 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2

слідчий - ОСОБА_3

прокурор - ОСОБА_4

підозрюваний - ОСОБА_5

захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №000083 від 03.03.2016р.,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулась до суду 15.06.2016р. з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання і просили його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що обшук в його квартирі проводився з порушенням процесуального закону, а речі і грошові кошти, що знайдені в квартирі належать не йому, а його співмешканці ОСОБА_8 .. Вважає пред`явлену йому підозру необґрунтованою і просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на пропущений строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту, допущені слідчим порушення процесуального закону при проведенні слідчих дій, необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, неналежність вилученого майна підозрюваному.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисників вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

В клопотанні слідчий просила накласти арешт на арешт на наступне майно грошові кошти в сумі 80 000 гривень, 5155 доларів США, 50 Євро, мобільний телефон «nomi», ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон «Lenovo», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон «IРhone», ІМЕІ НОМЕР_3 ; ноутбук «Lenovo», чорного кольору, телевізор «LG», чорного кольору, та однокімнатну квартиру, загальною площею 32,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником квартири, на яку просить накласти арешт слідчий, є ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2016р..

Визначаючи належність іншого майна ОСОБА_5 вважаю зауважити, що право власності має бути належним чином. З урахуванням положень цивільного законодавства підтвердженням наявності права власності є відповідний документ, що передбачає правову підставу набуття особою цього права на певну річ, або документ, що підтверджує реєстрацію відповідного права, проте закон не вимагає обов`язковості існування такого документу, оскільки право власності може виникати і на підставі правочинів, вчинених в усній формі. З урахуванням презумпції правомірності правочинів (ст.204 Цивільного кодексу України) вбачається, що належність і користування особою майном є правомірним доки не буде доведено іншого. Таким чином, майно яке має в користуванні ОСОБА_5 і зберігає у своєму помешканні вважається таким, що належить йому, доки не буде доведене іншого. Як вбачається з протоколу обшуку від 09.06.2016р., проведеного в квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час обшуку було виявлено грошові кошти в сумі 80000грн, 5155доларів США, 50 Євро, мобільний телефон чорного кольору Lenovo, телефон nomi, ноутбук Lenovo. З цього приводу вважаю, що зауваження сторони захисту, щодо того що зазначені грошові кошти належать не ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 , яка займається підприємницькою діяльністю, не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано відповідних доказів, які це підтверджують.

Що стосується майна у вигляді телефону «IРhone», ІМЕІ НОМЕР_3 , і телевізору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чорного кольору, то зазначене майно не вилучалось у ОСОБА_5 під час проведення обшуку в його квартирі, доказів на підтвердження належності цього майна саме підозрюваному слідчим і прокурором не надано.

10.06.2016 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконний посів, вирощування конопель, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що існує достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Зазначене підтверджується протоколами обшуку та наявними в матеріалах кримінального провадження висновками експерта №2/719, 2/720 та 2/721 від 10.06.2016р.. Аналіз змісту протоколів обшуку приміщень за адресою проживання ОСОБА_5 та будинку за адресою: АДРЕСА_2 , свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки в його квартирі знайдені правовстановлюючі документи на будинок, де відбувалось вирощування культивованих рослин конопель. В свою чергу в будинку було виявлено ряд документів (договорів) із зазначенням даних ОСОБА_5 , що свідчить про користування ним цим будинком.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Зважаючи на обґрунтованість підозри та обов`язковість застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вважаю, що вимога про накладення арешту з метою забезпечення конфіскації підлягає задоволенню.

Разом з тим, зауважую, що для накладення арешту на майно обов`язковою вимогою є визначення індивідуалізованих ознак такого майна. З порівняння даних протоколу обшуку від 09.06.2016р. з переліком майна, на яке просить накласти арешт слідчий, не вбачається, що мобільні телефони з зазначеними ІМЕІ були вилучені саме в помешканні ОСОБА_5 , а відтак суду не надано належних доказів на підтвердження належності цього майна підозрюваному. Це ж стосується і ноутбуку. Неточне зазначення ідентифікуючих ознак майна, яке вилучалось під час проведення обшуку, як і прийняття рішення про накладення арешту на майно без зазначення його ознак, не допускається, оскільки не відповідає засадам законності кримінального провадження.

Таким чином, вимоги слідчого в частині накладення арешту на телефони і ноутбук не підлягають задоволенню.

Варто зауважити, що ч.5 ст.172 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. З аналізу зазначеної норми закону вбачається, що наслідком недотримання строку звернення до слідчого судді з клопотанням є обов`язок негайного повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучене. Натомість ст.171 КПК України не забороняє слідчому, прокурору подавати клопотання про накладення арешту на майно після пропущення строку зберігання тимчасово вилученого майна, а тому зауваження захисників щодо відмови у задоволенні клопотання з цієї підстави є передчасним.

З цих же підстав не підлягає розгляду клопотання слідчого про поновлення строку на накладення арешту, оскільки воно не має правового значення для вирішення питання щодо необхідності накладення арешту.

Натомість зауваження захисників щодо того, що майно, яке було тимчасове вилучене під час проведення обшуку і щодо якого на теперішній час відсутня ухвала слідчого судді про накладення арешту, підлягає поверненню ОСОБА_5 заслуговують на увагу з огляду на положення ст.169, ч.5 ст.171 КПК України.

Оцінюючи наслідки застосування арешту для підозрюваного звертаю увагу, що накладення арешту на майно полягає у забороні володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном. Натомість з аналізу положень ст.ст.170, 173 КПК України слідчий суддя може замість накладення арешту встановити заборону розпоряджатися або користуватися майном. За таких обставин вважаю за необхідне накласти арешт на грошові кошти, вилучені у підозрюваного, та встановити заборону на відчуження квартири, що належить підозрюваному, оскільки в такий спосіб буде належним чином забезпечено можливість виконання конфіскації майна, як виду покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , що не позбавить підозрюваного права на користування житлом.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 80000грн, 5155доларів США, 50 Євро, що були вилучені 09.06.2016р. у ОСОБА_5 під час проведення обшуку за місцем його проживання.

Встановити заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 негайно повернути ОСОБА_5 все майно, що не заборонено законом в обгіу і було вилучене згідно протоколу обшуку від 09.06.2016р., що проводився на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.05.2016р. в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , - окрім грошових коштів, на які судом накладено арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК України за клопотанням власника / володільця майна, що не був присутнім під час розгляду питання про накладення арешту.

Слідчий суддя: ОСОБА_1