АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/1504/2015 Категорія - ст. 186, ч.2, КК Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0000452 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.м.т. Бородянка Київської області, громадянин України, із середньою освітою, працює в ТОВ «ГРОКС», не одружений, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 , раніше засуджений 16 червня 2009 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком два роки, постановою Бородянського районного суду від 27 квітня 2010 року іспитовий термін скасовано та його направлено в місця позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 16 травня 2014 року,
засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у повторному вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), яке за вироком, він вчинив 21 січня 2015 року по вул. Світлицького у місті Києві, вирвавши у потерпілої ОСОБА_10 сумочку зі вмістом, чим спричинив їй матеріальну шкоду на суму 3 144 гривні.

Справу розглянуто із застосуванням ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку та юридичної кваліфікації скоєного ним за ч.2 ст. 186 КК України. Водночас, посилаючись на визнання своєї провини, щире каяття, наявність на утриманні вагітної жінки, з якою проживає в незареєстрованому шлюбі, позитивні характеристики та вроджене захворювання серця, примирення із потерпілою, він вважає призначене йому покарання явно несправедливим внаслідок надмірної суворості та просить його пом`якшити, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних вимог, а прокурора проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, як вони описані у вироку та юридичної кваліфікації скоєного за ч. 2 ст. 186 КК України були отримані в порядку ст. 349 КПК України, порушень процедури застосування цієї правової норми не виявлено і скарг на такі порушення не надійшло. Ніким в апеляційному засіданні ці висновки не піддаються сумнівам, а тому, розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, судова колегія зі вказаними висновками погоджується, не досліджує та не оцінює їх.

Що ж стосується виду та міри покарання, визначеної судом першої інстанції, справедливість яких оскаржує обвинувачений, то при вирішенні цих питань суд, і це прямо вказано у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за законом віднесено до категорії тяжких; обставинами, що зазначені в ст. 66 КК України пом`якшують покарання визнав щире каяття; взяв до уваги відомості про особу винуватця, який раніше судимий, позитивно характеризується по роботі, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів; обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

На цих підставах суд прийшов до переконання про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції правової норми.

Ці висновки суд переконливо обґрунтував і вмотивував у вироку, а тому призначене йому покарання не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної суворості, навіть з урахуванням наведених апелянтом доводів.

До того ж твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі щодо наявності в нього вагітної дружини та вроджене захворювання серця в матеріалах кримінального провадження ні чим не підтверджується, а в апеляційному засіданні він пояснив, що зі вказаною особою в офіційних шлюбних відносинах не перебуває.

За таких обставин, а також маючи на увазі, що ОСОБА_7 вже притягувався до кримінальної відповідальності, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків із цього гуманного рішення держави для себе не зробив, не витримав іспитового строку та був направлений для реального відбування покарання з випробуванням і весь термін покарання відбув повністю, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та застосування до нього положень ст. 69 КК України.

Водночас, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів враховує термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в строк відбування покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення в період з 12 травня 2015 року по 12 січня 2016 року включно відповідає два дні позбавлення волі.

На підставі викладено. керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 12 травня 2015 року з урахуванням попереднього ув`язнення у зв`язку з цією справою з 12 травня 2015 року по 12 січня 2016 року включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, вона може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, від дня проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, - в той же строк від дня отримання цієї ухвали.

Судді: