Код суду 233 Справа № 233/946/16-к
Вирок
Іменем України
15 березня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Володарське Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, розлучений, неповнолітніх дітей не має, не працює, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, електрика відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
06 лютого 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», затвердженого Законом України №1614-18-VII від 25 липня 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №68 від 9 березня 2015 року був зарахований до списків її особового складу, а також призначений на посаду сапера 3-го інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти. В подальшому відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №154 від 31 травня 2015 року, був призначений на посаду електрика відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де проходить службу до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Так, під час виконання завдань за призначенням, частину підрозділів військової частини - польова пошта НОМЕР_1 було передислоковано на Схід України для прийняття безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції, та які розташувалися польовим табором у АДРЕСА_2 .
Водночас, 26 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби. ведучі бездіяльний та дозвільний спосіб життя, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно без дозволу командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 .
У період часу з 26 січня 2016 року по 1 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , при цьому про своє місцезнаходження солдат ОСОБА_4 до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 1 лютого 2016 року.
У подальшому, ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 1 лютого 2016 року добровільно прибув до місця служби - до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , після чого 16 лютого 2016 року з`явився до органів військової прокуратури із зізнанням.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав у повному обсязі та пояснив, що він в лютому 2015 року був призваний на військову службу та проходив службу у ВЧ польова пошта НОМЕР_1 спочатку на посаді сапера, а потім на посаді електрика. 25 січня 2016 року йому зателефонувала його співмешканка з м. Маріуполь та сказала, що її виселяють з квартири, оскільки приїхали родичі з тимчасово окупованої території, їй нема де жити, просила приїхати і допомогти. 26 січня 2016 року він змінився з наряду, перевдягнувся в цивільний одяг і через с. Бересток Костянтинівського району вийшов на блокпост, звідки добрався до м. Маріуполь. При цьому він нікого з командування не попередив про свій від`їзд, оскільки розумів, що відпустку йому все одно не дадуть, бо він був щойно з відпустки. Він мав намір владнати всі проблеми за два дні і швидко повернутись. Але квартиру він знайшов лише через три дні, а потім в нього піднявся тиск, і він почувався хворим ще два дні. 01.02.2016 року стан його здоров`я нормалізувався і він автобусом Маріуполь-Костянтинівка приїхав до м. Костянтинівка і одразу з`явився до військової частини. Зараз розуміє, що не повинен був так поступати, шкодує про свій вчинок, щиро розкаявся.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на медичних обліках не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не виявлено.
Приймаючи до уваги сукупність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який скоїв злочин вперше, суд вважає можливим застосувати відносно нього положення ч. 1ст. 69 КК України та призначити йому більш м`який вид покарання, не зазначений в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, оскільки вважає що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту поміщення останнього до дисциплінарного батальйону.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: