Справа № 481/84/16-к
Провадж.№ 1-кп/481/37/2016
В И Р О К
іменем України

17.03.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000905 від 15 грудня 2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Томашгород, Рокритнецького району Рівненської області, українця, громадянина України, не судимого у відповідності до ст..89 КК України, не працюючого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , не одруженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
Встановив:
Органом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжці) поєднане з проникненням у приміщення, за наступних обставин.

14.12.2015 року близько 09 год 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , таємно, діючи з корисливих мотивів, увійшов на територію подвір`я, домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 що розташоване по АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території подвір`я обвинувачений ОСОБА_3 за допомогою фізичної сили пошкодив замок вхідних дверей будинку, та таємно проник до середини, звідки таємно викрав ноутбук «Lenovo G580», вартістю 1843 грн, мобільний телефон «Samsung Nano S5» вартістю 461 грн, що належать потерпілій ОСОБА_5 , завдавши останній матеріальні збитки на суму 2304 грн. Викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, підтримав та погодився із всім, що викладено в обвинувальному акті. Пояснив, що 14.12.2015 року близько 09:30 год від прийшов до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка винаймала будинок по АДРЕСА_1 , з метою випити спиртних напоїв. Зайшовши до будинку він зрозумів, що вдома нікого немає, а коли побачив ноутбук та мобільний телефон, то вирішив їх викрасти. Забравши ноутбук «Lenovo G580» та мобільний телефон «Samsung Nano S5» він вийшов із будинку, потім подвір`я і пішов у своїх особистих справах. Наразі дані ноутбук та телефон у нього вилучили працівники поліції та передали потерпілій. Жодних претензій потерпіла до нього не пред`являла.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про перенесення розгляду на іншу дату не надавала, тому за відсутності в матеріалах справи цивільного позову суд ухвалив розглядати справу без потерпілої.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів провадження. Прокурор, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України вірно встановлена та повністю доведена наданими в судовому засіданні показами як самого обвинуваченого ОСОБА_3 так і дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:

- Звітом № 1 про оцінку вартості рухомого майна, з якого видно, що вартість ноутбука «Lenovo G580» становить 1843 грн, а мобільного телефону «Samsung Nano S5» - 461 грн (а.с.26-44);

- постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання потерпілому від 15.12.2015 року (а.с.45);

- розпискою потерпілої ОСОБА_5 про отримання викраденого майна (а.с.46);

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у приміщення.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Суд бере до уваги характеризуючи дані ОСОБА_3 , а саме: його негативну характеристику за місцем реєстрації; про те, що він на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; на військовому обліку не перебуває; раніше судимий ( а.с.47-53).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є - щире каяття та відшкодування збитків.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який, щиро покаявся, шкоду відшкодував, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, тому суд приходить до переконання за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому обмеження та покласти на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Під час вчинення злочину за ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 02 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, та з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ по справі ноутбук «Lenovo G580», та мобільний телефон «Samsung Nano S5» - залишити ОСОБА_5 як власнику.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: