Справа № 591/885/16-к
Провадження № 1-кп/591/169/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ст. 296 ч. 1 КК України

в с т а н о в и в:

29.01.2016 року, в період часу з 18:00 до 18:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись на проїзній частині по вул. Харківській м. Суми біля ресторану «Трактирь», на грунті раптово виниклих неприязливих відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно кулаком правої руки наніс один удар в область правого ока та брови потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що заподіяли короткочасний розлад здоров`я у вигляді синця неправильної форми навколо правого ока розміром 5,5х7 см., в області правої брові, на нижній та верхній повіці правого ока в зовнішньому куті ока рани лінійної форми розмірами 2,5 см, 1,5 см, 1,2 см, вшиті вузловими швами.

Свою вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що в той день їхав на своєму автомобілі Фольксваген транспортер, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, разом зі співмешканкою ОСОБА_7 по вул. Харківській, рухався по провулку, паралельному основній дорозі, було багато снігу. Коли зупинився почув удари по своєму автомобілю, які наносив ОСОБА_5 , потім потерпілий підійшов ближче і почав виражатися в його адресу нецензурною лайкою та запитувати чому він зупинився на пішохідному переході, показав образливий жест. Він проїхав кілька метрів, вийшов з машини, щоб подивитися на ушкодження, які були завдані автомобілю. В цей час потерпілий достав руку з кармана і він подумав, що той хоче його вдарити і вдарив перший кулаком правої руки, після чого поїхав за своїми справами. На протязі неділі після конфлікту він помив автомобіль та побачив пошкодження, які сфотографував та надав слідчому.

Фактично ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у умисному спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому та заперечив наявність умислу на порушення громадського порядку, оскільки удар наніс на грунті раптово виниклих неприязливих відносин.

Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, його вина підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили факт нанесення удару обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що возив потерпілого в лікарню.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що в той вечір, коли стався конфлікт, вона їхала в автомобілі разом з ОСОБА_6 , було дуже сніжно і темно, коли їхній автомобіль зупинився вона почула кілька ударів по автомобілю та почула якісь голоси. Вони проїхали кілька метрів і зупинилися. ОСОБА_6 вийшов з машини а потім повернувся, що відбувалося на вулиці не бачила.

Таким чином пояснення свідка ОСОБА_7 в частині нанесення ударів по автомобілю узгоджуються з поясненнями обвинуваченого.

З висновку судово-медичної експертизи (а.п. 81-82) вбачається, що потерпілому ОСОБА_5 були завдані легкі тілесні ушкодження, що заподіяли короткочасний розлад здоров`я у вигляді синця неправильної форми навколо правого ока розміром 5,5х7 см., в області правої брові, на нижній та верхній повіці правого ока в зовнішньому куті ока рани лінійної форми розмірами 2,5 см, 1,5 см, 1,2 см, вшиті вузловими швами.

Механізм нанесення тілесних ушкоджень підтверджується протоколами слідчого експерименту з потерпілим та свідком ОСОБА_8 (а.п.85-89, 91-95) та висновками судово-медичних експертиз (а.п. 90, 96), відповідно до яких тілесні ушкодження в області правого ока потерпілого могли утворитися при обставинах, продемонстрованих свідком ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_5 .

Та обставина, що тілесні ушкодження були нанесені саме ОСОБА_6 , підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.п.97-109).

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він використовуючи зауваження потерпілого з приводу порушень правил дорожнього руху як незначний привід, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю наніс удар потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ст. 296 ч.1 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доведеність вини означає доведеність всіх ознак складу злочину, зокрема і спрямованість умислу.

Дослідивши в судовому засіданні подані сторонами докази суд вважає, що стороною обвинувачення не було доведено наявність умислу ОСОБА_6 на порушення громадського порядку, а тому його дії не утворюють склад злочину, передбачаний ст. 296 ч.1 КК України.

Фактично наявність умислу обвинуваченого на порушення громадського порядку обгрунтовується лише поясненнями потерпілого, який пояснив, що по машині обвинуваченого не стукав та не ображав, а попрохав лише його від`їхати з пішохідного переходу.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що не була очевидцем обставин, які передували бійці.

В той же час пояснення потерпілого щодо нанесення ударів по автомобілю суперачать поясненням обвинуваченого, пояснення якого в свою чергу узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_7 та дослідженими в судовому засіданні фотознімками (а.п.59-60).

Під час досудового розслідування захисник звертався до слідчого з клопотанням провести огляд автомобіля ОСОБА_6 з метою фіксації пошкоджень кузова, однак доказів проведення такого огляду сторонами не надано.

Враховуючи все зазначене вище суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 завдав удар потерпілому на грунті раптово виниклих неприязливих відносин, які виникли між потерпілим та обвинуваченим в зв`язку з керуванням транспортним засобом останнім та здійснення зупинки з порушенням на думку потерпілого правил дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 125 ч. 2 КК України, оскільки він умисно спричинив легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні ОСОБА_6 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вище викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає необхідним призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1