Справа № 305/1466/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.12.2015 м. Ужгород
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, закрито. На підставі ст. 48 КК України ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 164 КК України, внаслідок зміни обстановки.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_7 заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з зміною обстановки, вчинила злочин невеликої тяжкості, вину визнала, у вчиненому розкаялася, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась. Обвинувачена усунула негативні наслідки вчинення злочину, така її поведінка свідчить про малоймовірність вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджується з ухвалою суду, вказує що вона підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що ухвала суду є немотивованою, суд безпідставно закрив провадження, оскільки наведені судом підстави звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_7 або ж обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину, а лише можуть бути обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої. Просить призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі, відповідно до ст. 48 КК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, та якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Тобто ст. 48 КК України передбачає дві альтернативні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрату діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки і втрату особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, тощо, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Всупереч вищенаведеним вимогам закону, суд першої інстанції не встановив, яка ж обстановка існувала під час вчинення злочину, що спонукала до його вчинення, тобто, не вияснив об`єктивні умови життя та діяльності, в яких перебувала дана особа під час вчинення злочину і які значною мірою впливали на її суспільну небезпечність; яка обстановка існувала після вчинення злочину; та які і в чому полягали її зміни на час кримінального провадження у суді; не навів конкретних даних, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності, тобто не визначив конкретної підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Без встановлення відповідної обстановки до і після вчинення злочину, без порівняння та оцінки її зміни на час кримінального провадження та розгляду у суді, без встановлення безпосереднього зв`язку між зміною обстановки, що відбулася протягом певного часу, - з часу вчинення злочину до розгляду провадження у суді, - неможливо прийняти правильне рішення щодо застосування ст. 48 КК України до ОСОБА_7 .

Стаття 48 КК України не підлягає застосуванню з огляду лише на позитивні характеристики особи, яка вчинила злочин, визнання нею вини і каяття у вчиненому, якщо при цьому не було встановлено зміни обстановки.

Обставини, на які послався суд першої інстанції, необґрунтовано визнані такими, що давали підстави для застосування до обвинуваченої ст. 48 КК України.

Крім того, в порушення ч. 2 ст. 288 КПК України суд не з`ясував думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Таким чином, не навівши жодних обґрунтованих доводів про те, у чому полягала зміна обстановки на час розгляду провадження в суді щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 94, 370 КПК України щодо всебічного, повного, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, у відповідності із законом, з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, яке було б законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції за даних обставин допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, скасування судового рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, на підставі положень ч. 2 ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі апеляційних вимог у зв`язку з наступним.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і не містить всі відомості, передбачені цим законом.

Так, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не містить зазначення місця вчинення правопорушення, не вказано в чому полягає «злісне ухилення» обвинуваченої, а також чи знаходились неповнолітні діти на утриманні ОСОБА_7 .

Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, тобто обставин, які відповідно до вимог ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, з обвинувального акту не видно чому при наявності батька трьох неповнолітніх дітей, які визнані потерпілими, його не визнано їх законним представником. І, у зв`язку з цим, на підставі якої норми закону (або обставин) законним представником неповнолітніх потерпілих визнано спеціаліста сектору профілактики безпритульності та бездоглядності серед дітей служби у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , якій, згідно довіреності (а.к.п.15), доручено «вести від імені Рахівської районної державної адміністрації справи у судах усіх інстанцій…».

Наведене свідчить про неповноту та неконкретність обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 , чим порушено право на захист інтересів обвинуваченої, а також потерпілих.

Суд першої інстанції на ці обставини під час підготовчого судового засідання та під час судового розгляду уваги не звернув, наведені недоліки не усунув, повторив їх при ухваленні передчасного судового рішення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для його скасування.

Враховуючи наведене, а також те, що потерпілі про час і місце розгляду провадження не повідомлялись, питання про розгляд такого в їх відсутності не вирішувалось і судовий розгляд здійснено за їх відсутності, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, колегія суддів призначає новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду необхідно усунути виявлені істотні порушення кримінального процесуального закону, виконати, як вимоги ст. ст. 314-317 КПК України, так і зазначені в даній ухвалі, врахувати доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 прокурора задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2015 року, якою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження закрито, - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: