Справа № 10-77/2012 Головуючий у І інстанції Малиш В.В.
Категорія - ст.1652 КПК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В., МИРОНЦОВА В.М.,

з участю прокурора ВАСИЛЬЦЯ Д.О.

захисника ОСОБА_2, ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2012 року.

Цією постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, українцю, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючому, одруженому, який має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, не судимому згідно ст.89 КК України, зареєстрованому за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючому в ІНФОРМАЦІЯ_5,

обрано запобіжний захід взяття під варту з подальшим утриманням в СІЗО № 31 УДПС в Чернігівській області.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що протягом 2006 року за особистої участі ОСОБА_4 між його власного компанією ТОВ «Компані «Укренерговосток-1» та ВАТ «Луганськобленерго» були укладені договори поруки №23/03 від 27.02.2006 р., №22/03 від 14.03.2006 р., №18/03 від 14.03.2006 р., №17/03 від 14.03.2006 р., №16/03 від 14.03.2006 р., № 95/2-07 від 01.10.2007 р., № 95/3-07 від 01.10.2007 р. відповідно до умов яких первісні боржники - ДП «Лисичанскьвугілля», ДП «Донбасантрацит», ДП «Антрацит», ДП «Луганськвугілля», ДП «Краснодонвугілля» перевели свої грошові борги (зобов'язання по оплаті вартості електроенергії спожитої в 2001 - 2003 роках) на ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1». Всього за вказаних обставин між даними суб'єктами укладено договорів на загальну суму 25 млн. грн., при цьому зазначені договори укладені за погодженням з головою правління кредитора - ВАТ «Луганськобленерго».

Згідно з п. 4.1 вказаних договорів новий боржник (ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1») повинен був сплатити ВАТ «Луганськобленерго» борг загальною сумою 25 млн. грн. на протязі 10 днів з моменту їх укладання.

Засновник ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» ОСОБА_4, виступаючи від імені товариства і особисто визначаючи порядок підписання вищевказаних договорів і порядок проведення розрахунків за ними, використовуючи особисті зв'язки, вступив у злочинну змову з службовими особами ВАТ «Луганськобленерго» щодо погашення заборгованості за спожиту електроенергію не грошовими коштами, а простими векселями різних емітентів - субєктів господарювання, при цьому ТОВ «Компанія „Укренерговосток-1 придбало вказані векселі у продавців цінних паперів за ціною, значно нижчою від номінальної.

В подальшому на виконання злочинної змови між ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» та ВАТ «Луганськобленерго» були укладені додаткові угоди щодо порядку розрахунку векселями за отримане право вимоги в розмірі 25 млн. грн. При цьому, всупереч вимогам ст.4 Закону України „Про обіг векселів в Україні щодо обовязкового відображення у відповідному договорі умов проведення розрахунків із застосуванням векселів, ч.2 ст.15-1 Закону України „Про електроенергетику щодо здійснення розрахунків за спожиту електроенергію виключно в грошовій формі на рахунки із спеціальним режимом використання, ТОВ „Компанія Укренерговосток-1 здійснило розрахунки з ВАТ „Луганськобленерго шляхом передачі векселів номінальною вартістю 25 млн. Гривень.

З метою оформлення проведених розрахунків між ТОВ „Компанія Укренерговосток-1 та ВАТ „Луганськобленерго були підписані акти приймання передачі векселів. На підставі даних актів приймання-передачі векселів ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» в своєму бухгалтерському обліку відобразило операцію щодо погашення заборгованості перед ВАТ «Луганськобленерго», а ВАТ «Луганськобленерго» в свою чергу також закрило розрахунки з ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» за даними договорами.

В подальшому ОСОБА_4 використав отримане за вказаних обставин право вимоги для проведення розрахунків з вугільними підприємствами - ДП «Лисичанскьвугілля», ДП «Донбасантрацит», ДП «Антрацит», ДП «Луганськвугілля», ДП «Краснодонвугілля», такі розрахунки проводили шляхом перерахування даними підприємствами грошових коштів безпосередньо на поточні рахунки ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» та на рахунки його правонаступника ТОВ «Всеукраїнська енергетична компанія», засновником та власником якої є ОСОБА_4, а також шляхом відступлення вугільними підприємствами на користь даних підприємств права вимоги до своїх боржників, які (боржники) в свою чергу, безпосередньо перераховували грошові кошти на поточні рахунки ТОВ „Компанія Укренерговосток-1 та ТОВ „Всеукраїнська енергетична компанія або виступали учасниками розрахунків згідно з вимогами Закону України № 2711 „Про стале функціонування енергетичного ринку.

ОСОБА_4 заволодів отриманими внаслідок здійснення зазначених злочинних оборудок грошовими коштами, які надходили на рахунки ТОВ „Компанія Укренерговосток-1 та ТОВ „Всеукраїнська енергетична компанія. При цьому кошти знімались ним особисто з рахунків ТОВ „Компанія Укренерговосток-1 та його правонаступника „Всеукраїнська енергетична компанія з використанням грошових чеків для зняття готівки, які складались підконтрольними йому працівниками зазначених підприємств відповідно до укладених раніше договорів зворотної фінансової допомоги та безвідсоткової позики.

Внаслідок здійснення зазначених оборудок ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами в сумі 25 млн. грн., які надходили на рахунки ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» та ТОВ «Всеукраїнська енергетична компанія», та розпорядився ними на власний розсуд.

15.03.2012 р. відносно ОСОБА_4 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України і він був затриманий за підозрою у вчиненні зазначеного злочину.

20.03.2012 року ОСОБА_4 притягнуто як обвинуваченого та предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

16 березня 2012 року ст. слідчий в ОВС СВ УСБ України в Чернігівській області звернувся до суду з поданням, погодженим з 1-м заступником прокурора Чернігівської області, про обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу - взяття під варту, посилаючись на те, що він, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки, перебуваючи на волі, може ухилитися від слідства та суду й перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, чинити тиск на свідків а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, оскільки згідно інформації на його імя замовлено авіаквиток, він 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення господарських злочинів, крадіжок, ухилення від сплати податків, а тому інші запобіжні заходи не забезпечать виконання ним процесуальних обовязків, і його належної поведінки.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід - взяття під варту, суд послався на те, що він, обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до особливо тяжких і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 3 роки, він не має судимості, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та не має постійного місця проживання в м. Чернігові, в наданих матеріалах справи містяться дані про замовлення авіаквитків на його імя, а також здійснення тиску на свідків, з метою запобігти спробам ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини по справі, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

В своїй апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, провадження за поданням закрити та звільнити із під варти на підписку про невиїзд за фактичним місцем проживання. В обґрунтування апеляції посилається на те, що суд першої інстанції прийняв до уваги не перевірені дані, оскільки в матеріалах, які були надані слідчим не містились обставини того, що ОСОБА_4 ухиляється від явки до слідчого за порушеною кримінальною справою, а також дані про замовлення авіаквитків на його імя та здійснення тиску на свідків. Вважає, що перелік строків утримання під вартою по третьому затриманню і взяття під варту ОСОБА_4 повинен рахуватися з першого затримання, тобто з 08.09.2011 року, а чотирьох місячний строк тримання під вартою ОСОБА_4 сплив 08 січня 2012 року.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, скасувати постанову суду і обрати запобіжний захід у вигляді застави, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_2 і просили постанову суду скасувати, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави; міркування прокурора про залишення постанови суду без зміни, пояснення слідчого Хажанця О.В., який підтримав своє подання і вважав, що ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід - взяття під варту, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Відповідно до закону, взяття під варту в стадії досудового розслідування справи може бути застосоване за таких умов: якщо особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі; якщо є достатні підстави вважати, що підозрюваний чи обвинувачений намагатиметься ухилятись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі

Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи є заходами процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного та засудженого з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Частина 2 ст.148 КПК України передбачає застосування запобіжних заходів за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 років, є дані про замовлення авіаквитків до Москви на його імя, а також здійснення тиску на свідків, тому суд правильно дійшов висновку, що залишаючись на волі, ОСОБА_4 може ухилитись від слідства та суду, і виконання процесуальних рішень та перешкодити встановленню істини у кримінальній справі.

З показань свідка ОСОБА_5 (а.с.83) вбачається, що до нього телефонували адвокати захисники ОСОБА_4 та його родичі і пропонували змінити показання або взагалі відмовитись давати показання щодо ОСОБА_4. Свідок ОСОБА_6 (а.с.87) також стверджувала, що їй відомо зі слів ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що з боку ОСОБА_4 до них вчинялись погрози з метою зміни показань, безпосередньо до неї звертались мати ОСОБА_4 і дзвонив сам ОСОБА_4 і давав вказівки, щоб вона його не оговорювала.

Підстав вважати показання свідків про здійснення на них впливу і тиску з метою зміні показань щодо ролі і дій ОСОБА_4 надуманими і безпідставними немає. Свої показання вони давали під час офіційного допиту в якості свідків, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

В матеріалах справи також є повідомлення про те, що на імя ОСОБА_4 заброньований авіаквиток по маршруту Луганськ-Москва (а.с.65-66). Як пояснив в апеляційному суді слідчий Хажанець О.В. при обранні запобіжного заходу не повязаного з позбавленням волі, обвинуваченому повертається паспорт громадянина України, а для відльоту в Росію немає потреби предявляти закордонний паспорт, достатньо загальногромадянського.

Заява в судовому засіданні апеляційного суду захисника ОСОБА_2 про те, що матеріали про факт бронювання квитків на літак до Москви на імя ОСОБА_4 сфальсифіковані працівниками органів СБУ, є голослівною і не може бути прийнята до уваги.

За таких обставин суд правильно дійшов висновку, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 може ухилитись від слідства та суду, і виконання процесуальних рішень та перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, а застосування більш мяких ніж взяття під варту запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Наявність позитивних характеристик та інших даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4, на які посилаються адвокати ОСОБА_2 і ОСОБА_8 не спростовує зазначених в постанові суду першої інстанції і наведених вище підстав для обрання запобіжного заходу взяття під варту.

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що на момент звернення до суду з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_4 допустимі строки тримання останнього під вартою закінчилися і що необхідно враховувати час тримання ОСОБА_4 під вартою раніше з 08 вересня 2011 року, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки згідно протоколу затримання підозрюваного, ОСОБА_4 по даній кримінальній справі було затримано 15.03.2012 року ( а. с. 14-15). Посилання захисту на положення ч.4 ст.156 КПК України колегія суддів вважає безпідставними, тому що в частині четвертій ст.156 КПК України мова йде про повторне взяття під варту особи у тій самій справі, а як видно з матеріалів кримінальної справи за даним обвинуваченням справа була порушена вперше 15 березня 2012 року і того ж дня ОСОБА_4 був затриманий.

Також безпідставними вважає колегія суддів і доводи захисників про порушення правил підслідності, встановлених кримінально-процесуальним законодавством, оскільки дана кримінальна справа ніяким чином не повязана з Черніговом. Зі змісту подання слідчого Хажанця О.В. та з його пояснень в судовому засіданні апеляційного суду видно, що під час перевірки було встановлено, що до господарських операцій, які проводились ОСОБА_4 причетні субєкти господарської діяльності, зареєстровані на території Чернігівської області, тому матеріали були направлені в УСБ України в Чернігівській області.

Надуманими визнає колегія суддів доводи захисту про те, що Деснянський районний суд м. Чернігова не мав права розглядати подання слідчого Хажанця О.В. також через те, що погоджено воно не прокурором Чернігівської області Мірошниченком С.С., як зазначено в поданні, а невідомо ким, з таких підстав.

З подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту видно, що погоджено воно першим заступником прокурора Чернігівської області. При цьому слід зазначити, що погоджуючи подання, перший заступник прокурора області зазначив свою посаду, але не написав своє прізвище.

Відповідно до положень ч.2 ст.1652 КПК України, якщо слідчий вважає, що є підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді застави або взяття під варту, він вносить за згодою прокурора подання до суду. Згідно розяснень, що містяться в ст.32 КПК України, терміни, що їх вжито в кодексі, коли немає окремих вказівок, мають таке значення: „прокурор Генеральний прокурор України, прокурор Автономної Республіки Крим, прокурор області, прокурор міста Києва, районний, міський прокурор, військовий прокурор, транспортний прокурор та інші прокурор, прирівняні до прокурорів областей, районних або міських прокурорів, їх заступники і помічники, прокурори управлінь і відділів прокуратур, які діють в межах своєї компетенції. Згідно розподілу обовязків між керівниками прокуратури області нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство здійснює перший заступник прокурора області.

Тобто подання про обрання запобіжного заходу погоджено правомочною посадовою особою, а не зазначення свого прізвища першим заступником прокурора області не дає підстав вважати що згоду на внесення подання до суду дав неналежний субєкт, як стверджують захисники.

Захисником ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявлялось клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави, яке судом першої інстанції не задоволено і не вмотивовано в постанові. Таке клопотання заявлено адвокатом ОСОБА_2 і в судовому засіданні апеляційного суду. На думку колегії суддів це клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.5 ст.1541 КПК України у виключних випадках, якщо суддя, суд установить, що застава у визначених у пункті 3 частини четвертої цієї статті межах не забезпечить виконання зобовязань особою, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, застава може бути застосована у розмірі, який перевищує сімнадцять тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У всіх випадках розмір застави не може бути меншим від розміру цивільного позову, розміру майнової шкоди, завданої злочином, або розміру отриманого внаслідок вчинення злочину доходу.

З урахуванням наведених вище обставин, що свідчать про можливість ОСОБА_4 ухилитись від слідства та суду і виконання процесуальних рішень, а також розміру коштів, у заволодінні якими обвинувачується ОСОБА_4, суд вважає, що застава у визначених в п.3 ч.4 ст. 1541 КПК України та запропонованих захистом межах не забезпечить виконання зобовязань ОСОБА_9, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами захисників і визнає некоректним посилання і в поданні слідчого, і мотивувальній частині постанови суду на попередні судимості і дані про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, оскільки судимості у ОСОБА_4 погашені і згідно ст.89 КК України він є не судимим.

За таких обставин, постанова судді є обґрунтованою, законною і підстав для її скасування та зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на інший запобіжний захід колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 1652, 382 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2012 року про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу - взяття під варту залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_1 ОСОБА_11