Справа № 509/4393/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.09.2015 року, у денний час доби, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом направленим на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, за допомогою ключа, який був захований у подвір`ї, про що заздалегідь було відомо ОСОБА_4 , відімкнув замок вхідних дверей та проник до будинку, звідки таємно вкрав золотий ланцюжок плетіння типу «серпантин», довжиною 45 см, вагою 2 грами, вартістю 2000 гривень та золотий браслет довжиною 19,5 см, вагою 3 грами, вартістю 3000 гривень, спричинивши таким чином матеріальної шкоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 5000 гривень.

Після цього з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 підлягає в межах санкції ст.185 ч.3 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- обвинувачений ОСОБА_4 був один раз засуджений, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, не одружений, не працює, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставин, що пом`якшують покарання:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

- добровільне відшкодування заподіяної шкоди (п.2 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який вважають можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позиції потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази, золотий ланцюжок та золотий браслет, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, слід вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України визнати можливим звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, золотий ланцюжок та золотий браслет, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1