АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці 06листопада 2013 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Давній В. П.

Суддів Кифлюка В.Ф., Марчука В.Т.

При секретарі Сабадаш Ю.С.

Учасники судового провадження:

прокурор Хоміцька Т.Б.

обвинувачений ОСОБА_1

потерпіла ОСОБА_2

законний представник потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000291 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_4 та заступника прокурора Чернівецької області Васильчука О.К. на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2013 року, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, мешканець с. Лопатово Сокирянського району Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, не працюючий, раніше не судимий, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді пяти місяців арешту.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він наприкінці квітня 2013р., знаходячись в кімнаті будинку за місцем проживання ОСОБА_2 в с. Селище Сокирянського району Чернівецької області, діючи умисно, протиправно, маючи злочинний намір, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої потерпілої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та вчинення відносно неї розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення малолітньої ОСОБА_2, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 є малолітньою, з метою збудження у неї статевого інстинкту та задоволення власної статевої пристрасті, вчинив розпусні дії фізичного характеру із ОСОБА_2, які

Провадження №11-кп/794/140/13р. Головуючий в І інстанції: Римлянська Г.О.

Категорія ст.155 ч.1 КК України Суддя - доповідач: Давній В.П.

виразились у вчиненні статевих зносин, оголенні статевих органів ОСОБА_2 і непристойних дотиків до них, та оголенні власних статевих органів в присутності малолітньої ОСОБА_2, і, таким чином, вчинив розбещення малолітньої.

На вказаний вирок суду І інстанції прокурор прокуратури Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_4 та заступник прокурора Чернівецької області Васильчук О.К. подали апеляційні скарги, в яких, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_1, посилаються на те, що суд призначив йому покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок мякості, у звязку з чим, просять вирок районного суду відносно ОСОБА_1 скасувати та призначити йому покарання без застосування ст.69 КК України в межах санкції ст.156 ч.2 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора та потерпілу ОСОБА_2, її законного представника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили задовольнити апеляційні вимоги, обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Апеляційним судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 в квітні 2013р., знаходячись в кімнаті будинку за місцем проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Селище Сокирянського району Чернівецької області, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 є малолітньою, з метою збудження у неї статевого інстинкту та задоволення власної статевої пристрасті, вчинив розпусні дії фізичного характеру із ОСОБА_2, які виразились у вчиненні статевих зносин, оголенні статевих органів ОСОБА_2 і непристойних дотиків до них, та оголенні власних статевих органів в присутності малолітньої ОСОБА_2 Однак, колегія суддів вважає, що органи досудового розслідування та суд прийшли до неправильного висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Розпусні дії, відповідальність за які передбачено статтею 156 КК України, мають сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.

Під фізичними розпусними діями слід розуміти, зокрема, оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження. Інтелектуальними розпусними діями є, зокрема, ознайомлення потерпілої особи із порнографічними зображеннями, відеофільмами, цинічні розмови з нею на сексуальні теми.

Як вбачається з показань ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2, які вони надали в апеляційному суді, обвинувачений дійсно, знаючи що потерпілій не виповнилось 13 років, за її згодою вчиняв з нею статеві акти, під час яких також вчиняв непристойні дотики до статевих органів, оголяв їх.

Ч.2 ст. 156 КК України встановлює відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи. При цьому статеві зносини з такою особою диспозицією вказаної статті не охоплюються. Хоча апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вчиняв з потерпілою і статеві зносини.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.155 ч.1 КК України - статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості, а не за ст.156 ч.2 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

При цьому апеляційний суд керується вимогами ст.404 ч.2 КПК України, яка встановлює, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В обґрунтування такого рішення, апеляційний суд зазначає, що з обєктивної сторони злочин, передбачений ст.155 КК України полягає у добровільних природних статевих зносинах з особою протилежної статі, яка не досягла статевої зрілості. Стан статевої зрілості встановлюється на підставі Правил судово-медичних експертиз (обстежень) з приводу статевих станів в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом МОЗ 17.01.1995р. Згідно з цими Правилами встановлення статевої зрілості проводиться щодо осіб віком з 14 до 18 років. Отже, особи, віком до 14 років, автоматично вважаються такими, що не досягли статевої зрілості. А, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілій ОСОБА_2 на момент вчинення злочину не виповнилось 13 років.

Крім того, п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи від 30.05.2008р. № 5 встановлює, що розпусні дії з потерпілою особою, вчинені безпосередньо перед статевими зносинами з особою, яка не

досягла статевої зрілості, повністю охоплюються диспозицією відповідної частини статті 155 КК України і додаткової кваліфікації за статтею 156 КК України не потребують.

Виходячи з викладеного та дотримуючись вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_1 слід кваліфікувати лише за ч.1 ст.155 КК України.

Згідно загальних принципів призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і помякшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд при призначенні покарання ОСОБА_1 не дотримався вимог зазначеного закону, у звязку з чим призначив занадто мяке покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але є не судимим, на момент вчинення ним злочину він достовірно знав, що потерпілій ще не виповнилось 13 років.

З огляду на наведене, частково погоджуючись з доводами апеляційних скарг, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, його особу, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок районного суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку із призначенням більш суворого покарання ОСОБА_1

Таке покарання сприятиме виправленню і перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів. При призначенні покарання колегія суддів враховує тяжкість вчиненого злочину, зокрема, що він відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_1, а саме його позитивну характеристику, що він на диспансерному обліку у лікарів наркологів та психіатра не перебуває, та обставини, що помякшують покарання, зокрема, що ОСОБА_1 визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.405,407,418,420 КПК України, колегія суддів у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_4 та заступника прокурора Чернівецької області Васильчука О.К. задовольнити частково.

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2013р., яким засуджено ОСОБА_1 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст.155 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку.

Головуючий В.П.Давній

Судді В.Ф.Кифлюк

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя