Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Завязуна С.М.,

суддів: Заліщука М.С. та Котіка В.П.,

з участю прокурора Селюченко І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судиму:

- 10 лютого 2011 року Коростишівським районним судом за ч.1 ст.185 КК України на 240 годин громадських робіт,

засуджено: за ч.2 ст.389 КК України на 2 роки обмеження волі;

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_1 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду від 10.02.2011 року та визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_1 залишено підписку про невиїзд. Строк відбуття покарання визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, вирок щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується.

Речові докази по справі - грошові кошти в сумі 189 грн. залишено потерпілій ОСОБА_3

Арешт, накладений на майно ОСОБА_1 знято.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів при наступних обставинах.

ОСОБА_1 була засуджена 10.02.2011 року Коростишівським районним судом за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт, після вступу вироку в законну силу була поставлена на облік в Коростишівському МРВ КВІ. Відповідно до вимог ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України вирок суду був приведений до виконання і 18 березня 2011 року ОСОБА_1 було направлено Коростишівським МРВ КВІ для відбування покарання у вигляді громадських робіт до Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області. Маючи намір умисно ухилитися від відбування покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_1, усвідомлюючи, що вона ухиляється від відбування громадських робіт та бажаючи цього, не дотримуючись встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, маючи обов'язок сумлінно ставитися до праці, за період з 18 березня 2011 року по серпень 2011 року відпрацювала лише 48 годин громадських робіт і з серпня 2011 року до березня 2012 року самостійно припинила відпрацьовувати громадські роботи. Таким чином, ОСОБА_1 майже не працювала на визначеному для неї об'єкті і не відпрацювала встановлений судом строк громадських робіт. ОСОБА_1 до кримінально виконавчої інспекції за викликом та на реєстрацію не з'являлась.

19.03.2012 року близько 13 години в м.Коростишів Житомирської області ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи, що він використовує обман та зловживає довірою для заволодіння чужим майном, запропонував своїй знайомій особі похилого віку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебувала на перехресті вул. К.Лібкнехта та вул. Шевченка в м. Коростишів, перенести її сумки з продуктами харчування до місця її проживання ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4, виходячи із довіри до ОСОБА_2 і помилкової впевненості в правильності і добросовісності його дій, а також і з того, що ОСОБА_2 користувався довірою потерпілої в силу стосунків між ними, на його пропозицію погодилась та довірила йому свої сумки з продуктами харчування та грошовими коштами. Скориставшись довірою ОСОБА_4 ОСОБА_2 під час перенесення сумок шляхом обману та, зловживаючи довірою ОСОБА_4, незаконно заволодів її майном, а саме : грошима в сумі 842 грн. та продуктами харчування - ковбасою «Мар'ян Напівкопчена» масою 0,25 кг. по ціні 64 грн. 50 коп. за 1 кг. вартістю 16 грн. 13 коп., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 858 грн. 13коп.

Крім цього, 10.04.2012 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи поряд з територією Коростишівської міської лазні в м.Коростишів по вул. К.Лібкнехта 6, разом з ОСОБА_1 помітили ОСОБА_3 Побачивши, що поряд немає сторонніх осіб, у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_3 Реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_3, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, що виразилось у нанесенні ударів по різних частинах тіла, від яких ОСОБА_3 відчувала сильний фізичний біль, відкрито викрали її майно, а саме: грошові кошти в сумі 700 гривень, чим спричинили останній матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляції засуджена ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність своєї вини, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, обрати їй покарання не повязане із позбавленням волі, помякшити їй покарання чи застосувати до неї ст.ст.75,76 КК України. Зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги її особистість, зокрема те, що вона є одинокою, жодного разу до адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, а також те, що вона чисто сердечно розкаялася в скоєному. Крім того, вказує, що судом не враховано протиправної поведінки потерпілої, яка зловживає спиртними напоями та будь-яких претензій до засудженої не має.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який в задоволенні апеляції просив відмовити, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що в задоволенні апеляції слід відмовити з таких підстав.

Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й обєктивну оцінку в їх сукупності та взаємозвязку. Діям засудженої дана правильна юридична оцінка.

Викладені в апеляції твердження про те, що засудженій призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до ст.367 КПК України, серед інших, підставою для скасування або зміни судового рішення може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, на що посилається засуджена у своїй апеляції.

Разом із тим, згідно ст.372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок мякості, так і суворості.

Викладені в апеляції засудженої доводи на помякшення покарання не можна визнати обґрунтованими.

Вирішуючи питання призначення покарання, суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженої та з урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за вчинення невеликої тяжкості та тяжкого злочинів. Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення злочинів, взяв до уваги обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_1 рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, та наявність обставини, що помякшує її покарання щире каяття.

Викладені в апеляції доводи на пом'якшення покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах справи щодо особи засудженої, зокрема те, що вона негативно характеризується за місцем проживання, раніше судима за умисні злочини, однак на шлях виправлення не стала, що свідчить про неї як особу з підвищеною небезпекою для суспільства, не займається суспільно-корисною працею, потребує примусового лікування від алкоголізму, позбавлена батьківських прав достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання. В зв'язку з цим, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Вид покарання - позбавлення волі судом першої інстанції визначено засудженій з врахуванням вище вказаних обставин в межах санкцій ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку при наркологічному кабінеті з 14.06.2007 року з приводу хронічного алкоголізму, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173-3 КУпАП, що спростовує доводи засудженої викладені в апеляції.

Твердження засудженої в апеляції про неправомірність дій потерпілої ОСОБА_3 також, згідно матеріалів кримінальної справи, свого підтвердження не знайшли.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення покарання засудженій, вид і розмір якого є необхідними й достатніми для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2012 року щодо неї без змін.

Судді :