Справа № 1-86/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Б. Г. Юзьвяк

при секретарі Свирида М.І.

за участю прокурора Чорнозуб Д.Д.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2010 року, біля 23 години, ОСОБА_2, йдучи разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 по вул.Гірницька в м.Дубно, вчинив з ним сварку на побутовому грунті. Рятуючись від таких дій ОСОБА_2, ОСОБА_3 через огорожу втік на територію КП "Дубноводоканал". Продовжуючи свої дії ОСОБА_2, також переліз через огорожу на територію КП "Дубноводоканал", наздогнав ОСОБА_3, та збивши його з ніг наніс кілька ударів кулаком руки в різні частини тіла, зокрема по голові, в область шиї, та в область правої частини грудної клітки. В результаті таких дій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і садна в лівій надключичній ділянці, два крововиливи в ділянці правого підребер'я, садно в ділянці правого ліктьового суглобу і крововилив лівої здухвинної ділянки, закритої травми грудної клітки у вигляді забою м'яких тканин справа і перелому 8-го ребра справа по задній аксилярній лінії, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 142 від 29.10.2010 року відносяться до середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе визнав повністю та дав слідуючі показання. 23 червня 2010 року він біля 23 години в супермаркеті в що знаходиться в районі "Малого базарчика" по вул.Сурмичі в м.Дубно зустрів свого давнього знайомого ОСОБА_3. ОСОБА_3 в розмові запропонував випити трохи спиртного, на що ОСОБА_2 погодився та купив 0,25 літра горілки і лимон. Разом вони пішли в сторону своїх помешкань. По дорозі ОСОБА_3 зустрів свого сусіда і сказав, що вже спиртного пити не буде. Зі злості ОСОБА_2 кинув купленою пляшкою горілки в сторону ОСОБА_3, яка ні в кого не попавши розбилась. Потім вони з ОСОБА_3 пішли далі і суперечка продовжилась. В процесі цієї суперечки ОСОБА_3 кинув в сторону ОСОБА_2 пакетом з соком та пляшкою пива, яку ніс і почав втікати, перелізши через огорожу на територію підприємства "Дубноводоканал". ОСОБА_2 побіг за ним на територію цього підприємства, та наздогнавши підсік ногою, від чого ОСОБА_3 впав на землю. Нагнувся до лежачого ОСОБА_3, та хотів підняти його, щоб відвести до себе додому і він пояснив для жінки ОСОБА_2, що через ОСОБА_3 той дарма витратив гроші. ОСОБА_4 оборонявся, розмахував руками. Намагаючись підняти ОСОБА_4, ОСОБА_2 ставши на коліно та нагнувшись над ним, теж розмахував руками, долаючи його опір, в процесі цього застосовував силу і погоджується що в цій шарпанині міг нанести ОСОБА_4 ті тілесні ушкодження, які виявлені у нього судово-медичною експертизою. Вину у спричиненні тілесних ушкоджень визнає, розкаюється, кілька разів ходив до потерпілого для примирення, але останній уникав його. Просить застосувати до нього Закон України "Про амністію".

Крім визнання своєї вини підсудним його вина підтверджується показами потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 23.06.2011 року біля 23 години пішов в магазин по продукти для дитини, де зустрів свого знайомого ОСОБА_2. ОСОБА_2 запропонував випити трохи спиртного, та купив пляшку горілки і вони пішли додому. По дорозі ОСОБА_3 зустрів свого брата і стояв з ним розмовляв. ОСОБА_2, втомившись чекати ОСОБА_3, знаходячись трохи далі по вулиці став його кликати, на що ОСОБА_3 відповів, що не хоче вживати спиртного. У відповідь на такі слова ОСОБА_2 кинув в його сторону пляшкою з горілкою, від чого пляшка розбилась, та пішов далі по вулиці. Незадовго, закінчивши розмову з братом пішов і ОСОБА_3, але ОСОБА_2 чекав його на вулиці та почав до нього чіплятись, провокуючи сварку чи бійку. ОСОБА_5 кинув в ОСОБА_2 пакетом з соком, та почав втікати від нього через огорожу на територію підприємства Дубноводоканал. ОСОБА_6 теж переліз через огорожу, та став його переслідувати. Там, у дворі підприємства ОСОБА_6 наздогнавши його, збив з ніг та почав наносити удари кулаками лежачому в різні частини тіла, від чого і були отримані тілесні ушкодження. Лише пообіцявши що піде до ОСОБА_6 додому, ОСОБА_3 вдалось вирватись від нього, побігти до приміщення сторожки, а потім, коли вийшов сторож, то й втекти додому. Ще тієї ночі ОСОБА_6 приходив до його будинку, продовжував кричати, щоб ОСОБА_3 вийшов з дому, коли він мужчина. На даний час ОСОБА_3 вибачив підсудному його поступок, надіючись, що той зробив належні висновки, просить суворо не карати підсудного і застосувати до нього амністію.

Відповідно до ст.299 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі крім показань підсудного, та потерпілого і документів, що характеризують особу підсудного. При цьому суд переконався, що підсудний не заперечує проти дослідження інших доказів добровільно, підстав для сумніву в добровільності та істинності його позиції немає.

Оцінивши зібрані і перевірені в судовому засіданні докази з точки зору їх достовірності, достатності та допустимості, суд дійшов висновку, що злочин мав місце, скоїв його підсудний ОСОБА_2, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров'я і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

При призначенні виду і міри покарання суд враховує обставину, що пом'якшує покарання щире каяття у скоєному злочині. Обставин що обтяжують покарання не встановлено. Суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

За тих підстав, що злочин у скоєнні якого обвинувачується підсудний не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких, на утриманні підсудного є троє неповнолітніх дітей, обставин що забороняли б застосування Закону України "Про амністію у 2011 році" немає, підсудний підпадає під дію пункту "в" ст.1 Закону України "про амністію у 2011 році" і підлягає звільненню від покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.323, 324 КПК України, пунктом "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році" суд,

З А СУ Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання - позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі пункту "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році" ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнити по амністії.

На вирок може бути подано апеляцію протягом семи діб з моменту проголошення вироку, через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :