Справа № 381/3679/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1367/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 22 липня 2015 року близько 11 год. 00 хв., діючи умисно з метою збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що його дії залишаться непоміченими, зайшов на територію відокремленого підрозділу моторвагонного депо ст. Фастів-1 за адресою: Київська обл.., м. Фастів, вул. Галафєєва, 1, через відчинені двері вагону № 10 електропоїзду ЕР9Є №631 проник до середини, звідки таємно викрав котушку, яка є складовою контактору типу КМ-1Б, яка знаходилася в електрощитовій вагону, потім, продовжуючи свої злочинні дії пройшов до вагону №03 електропоїзду ЕР9М №554 та вагону №08, електропоїзду ПР9М №392 звідки аналогічним способом заволодів двома котушками, які є складовою контакторів типу КМ-3Г, які знаходились в електрощитових вагонів, після чого зник з місця вчинення злочину, своїми діями завдав відокремленому підрозділу Моторвагонне депо ст. Фастів 1 матеріальні збитки на суму 17 101,56 грн.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 і призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 8(вісім) місяців. Цим же вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат. Розгляд провадження відбувався за правилами ст. 349 КПК України, тому докази щодо обставин, які ніким не оспорювалися не досліджувалися.

Суд взяв до уваги, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, його судимість за попереднім злочином, наявність на утриманні батьків пенсійного віку, позитивну характеристику за місцем проживання, щире каяття та негативне відношення до своїх дій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши менш суворе покарання не пов`язане з позбавленням волі, а цивільний позов ДТГО «Південно західна залізниця» залишити без задоволення.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і хоча й врахував обставини, що пом`якшують покарання, однак призначив відбування покарання таке, що не відповідає ступеню тяжкості злочину, особі засудженого та за своїм розміром є явно не справедливим.

Обвинувачений звертає увагу на те, що він сприяв слідству, повністю визнав свою вину, в скоєному щиро розкаявся, доглядає за хворою матір`ю, позитивно характеризується за місцем проживання і може стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Також зазначає, що погоджуючись на скорочений розгляд справи, знав, що сума заявленого цивільного позову відповідає вартості викраденого, а оскільки котушки повернуті власнику ДТГО «Південно західна залізниця», то не вбачає підстав для сплати матеріальної шкоди власнику котушок.

ДГТО «Південно західна залізниця» подало заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить вирок залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вказує, що сума завданої матеріальної шкоди була встановлена в суді та не оспорювалася відповідачем, тому, відповідно до ст. 394 КПК України не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Також, на підтвердження розміру матеріальних збитків, завданих ДТГО «Південно західна залізниця» діями обвинуваченого до цивільного позову були додані видаткові накладні та інші документи. Повернення речових доказів власнику майна не відшкодовує матеріальні збитки, оскільки ОСОБА_7 , викрадаючи котушки пошкодив контактори, які стали непридатними для роботи та підлягають заміні на нові.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, думку представника потерпілого, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги в частині цивільного позову, а також прокурора про відсутність підстав для скасування чи зміні вироку суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна ґрунтується на зібраних у справі доказах, які учасниками судового провадження не оспорювалися. Дії обвинуваченого відповідно до встановлених фактичних обставин справи правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому суд першої інстанції з`ясував чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин, розмір цивільного позову та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Обговорюючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, суд взяв до уваги, що обвинувачений інкримінований злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2015 року та прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину й даним про особу винного і є необхідним для виправлення останнього та запобігання новим злочинам.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупності вироків, суд правильно застосував положення ст. 71 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому в наслідок його суворості, то вони є безпідставними, оскільки суд першої інстанції навів у вироку мотиви призначення саме такого покарання, при цьому обставиною, що пом`якшує покарання визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає, оскільки, це буде суперечити положенню ст. 78 КК України.

Також, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в частині цивільного позову, оскільки, відповідно до приписів ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду не може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст., 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді: