№ 336/9124/15-к
пр. № 1-кп/336/732/2015
УХВАЛА
Іменем України
29 грудня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , звинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обох обвинувачених, вказуючи, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли, оскільки обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи, що у разі зміни запобіжного заходу та обрання іншого, не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачені мають змогу незаконно на них впливати або скоїти інші злочини.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, хоча з дружиною не проживає та перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, переховуватись від суду наміру не має, просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечувала, вказавши, що прокурором всупереч вимогам КПК України завчасно не вручено клопотання про продовження терміну тримання під вартою ані обвинуваченому, ані захиснику, у зв`язку з чим захисник не мала змоги скористатися своїм правом у повній мірі щодо надання доказів. Також вказувала, що обвинуваченому може бути обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту внаслідок зменшення ризиків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що фактично прокурором не доведено існування на цей час ризиків, на які він посилався в обґрунтування клопотання, є підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді домашнього арешту.

Суд погоджується з доводами захисника ОСОБА_8 щодо несвоєчасного вручення прокурором клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому та захиснику, оскільки відповідно до ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а ст. 184 КПК України у свою чергу зобов`язує надати копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Водночас суд враховує думку обвинувачених з цього приводу, які заявили на запитання суду про те, що перерви, оголошеної судом за їх клопотанням, їм достатньо для ознайомлення з клопотанням, а після закінчення перерви вказали, що з клопотанням вони ознайомлені та більше часу не потребують.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Як вбачаться з обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.10.2015 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 04.10.2015 року по 02.12.2015 року

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2015 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжений до 30.12.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.12.2015 року

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2015 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжений до 30.12.2015 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як вказує ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що перевірялось в ході досудового розслідування як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.
При цьому ОСОБА_7 є раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України, звільнився умовно-достроково у червні 2014 року, офіційно не працює. Посилання на наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, судом не враховуються, оскільки з його пояснень в судовому засіданні та наданих документів вбачається, що він мешкає окремо від дитини і, хоча і не розлучений, але перебуває у відносинах з іншою жінкою.

ОСОБА_6 раніше двічі судимий за скоєння злочинів проти власності, звільнився у 2014 році у зв`язку з відбуттям терміну покарання, офіційно не працює та не одружений.

Санкція статті 187 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Зважаючи на думку потерпілих, враховуючи обставини злочину, у скоєнні якого звинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , його тяжкість, розмір матеріальної шкоди, відомості про обвинувачених, які обидва раніше судимі за скоєння тяжких злочинів, не працюють та не мають офіційних джерел доходу, суд дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, скоєння інших злочинів, тож є підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з часу постановлення ухвали, враховуючи відповідні роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Керуючись ст. 331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 лютого 2016 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 лютого 2016 року включно.

Ухвала діє до 26 лютого 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

29.12.15