У Х В А Л А
23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого в

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати, та ухвалити новий вирок, в резолютивній частині якого вказати про стягнення з обвинуваченого в дохід держави витрат на проведення експертизи. В решті вирок залишити без змін.
04 грудня 2015 року прокурором було подано зміни до апеляційної скарги, в яких він просить змінити вирок, доповнити його рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави витрат на проведення експертизи, в розмірі 368 гривень 28 копійок. В решті вирок суду залишити без змін.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому було призначене покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор, не заперечуючи правильність висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, а також, не оспорюючи призначене судом обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, просить змінити вирок, а саме стягнути з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 368 гривень 28 копійок.
Свої доводи він мотивує тим, що ухвалюючи вирок, суд всупереч вимогам ч. 4 ст. 374 КПК України не вирішив питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави витрат на проведення зазначеної експертизи.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим в тому, що 01 вересня 2015 року приблизно в 20 год. 10 хв., перебуваючи у вагоні електропотягу на перегоні між станціями метро «Хрещатик Театральна» КПК «Київський метрополітен» в м. Києві, а саме при підїзді до станції метро « Театральна», знаходячись поруч з ОСОБА_7 , скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з кишені джинсів останнього чуже майно, а саме мобільний телефон «Самсунг Н7100» вартістю 4066 гривень 66 копійок.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 , правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, то вказані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені затрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування була проведена товарознавча експертиза, сума витрат на проведення якої складає 368 гривень 28 копійок.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів звертає увагу, що вони не містять ні висновку проведення товарознавчої експертизи, ні документального підтвердження витрат держави на проведення даної експертизи, а зазначення про проведення такої лише в обвинувальному акті не є підставою для стягнення із засудженого ОСОБА_5 процесуальних витрат.

Таким чином апеляційні доводи прокурора про зміну судового рішення та стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат необґрунтовані.

У ст.ст. 409, 420 КПК України відповідно наведений вичерпний перелік підстав для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції. Вирішення порушеного питання не виключається судом першої інстанції за іншою процедурою, передбаченою КПК України.

Виходячи з викладеного апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає залишенню без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3