Справа № 206/319/16-к
1-кс/206/28/16
УХВАЛА
20 січня 2016 року Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.11.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК, ст. 71 України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 25.05.2014 ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області звільнити умовно-достроково від відбуття покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011. Невідбутий строк 4 місяці 10 днів. Встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
20 січня 2016 року слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0001608 від 14.10.2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Матеріалами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту і не погашену, у встановленому законом порядку судимість, будучи особою відносно якої встановлено адміністративний нагляд, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв корисливий злочин.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 14.10.2015 приблизно о 02 год. 40 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 знаходячись біля магазину «Бирмак» Живе пиво», що розташований біля буд. №55 по вул. Немировича-Данченка м. Дніпропетровська, зустріли раніше не знайомого їм ОСОБА_7 . Знаходячись у приміщенні зазначеного магазина ОСОБА_7 купував спиртні напої. Перебуваючи на касі вказаного магазину та розраховуючись за товар, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побачили що у ОСОБА_7 є грошові кошти.

Далі, 14.10.2015 близько 02 год. 50 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зайшли у двір багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . Достовірно знаючи, що ОСОБА_7 має при собі грошові кошти, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, за рахунок відкритого викрадення майна, належного ОСОБА_7 .

Після цього, в цей же день, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі вказаного багатоквартирного будинку, діючи повторно, за попередньою змовою. з корисливих мотивів, та з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосували до потерпілого ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Так, ОСОБА_6 знаходячись позаду потерпілого на відстані витягнутої руки наніс останньому кулаком лівої руки один удар в область лівого ока. Від зазначеного удару потерпілий ОСОБА_7 впав на землю з висоти власного росту. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оцінивши, що потерпілий перебуває у безпорадному стані, та не в змозі їм протистояти, розуміючи, що вони переважають його кількісно та фізично, діючи повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, почали обшукувати потерпілого ОСОБА_7 , який на той час лежав на землі.

Продовжуючи свої протиправні дії та усвідомлюючи, що вони носять відкритий характер безпосередньо до потерпілого, близько 03 години 05 хвилин, у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , діючи повторно, спільно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, засунув свою праву руку в ліву кишеню джинсів, що були надягнені на потерпілому ОСОБА_7 . Відчувши, що саме у цій кишені знаходяться грошові кошти, проте не маючи можливості їх дістати, ОСОБА_5 дістав ніж з правої кишені своєї куртки, який мав при собі та використовуючи вказаний предмет розрізав джинси в районі лівої кишені, внаслідок чого відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 230 гривень.

У цей час та в тому ж місці, ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, дістав із внутрішньої лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та картку фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , видані на ім`я ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Травми отримані ОСОБА_7 у вигляді синця на верхній та нижній повіці ока з переходом в виличну область ліворуч, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 4846е від 20.10.2015 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, умисними злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду у розмірі 230 гривень.

Дії ОСОБА_5 к кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пояснили, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який відповідно до ч. 2 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, і знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що він визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати досудовому розслідуванню не збирається. Просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши доводи слідчого та прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001608 від 14.10.2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
20.01.2016 року ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_5 20.01.2016 року о 11 год. 00 хв.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, що дає підстави суду вважати, що існують ризики того, що знаючи про можливість суворого покарання підозрюваний може спробувати переховатися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ст.176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор та слідчий посилаються на те, що підозрюваний ОСОБА_5 знаючи про суворість покарання за вчинений ним злочин може намагатися переховатися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, разом з тим прокурором не надано суду жодного переконливого доказу того, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
При цьому суд приймає до уваги той факт, що з моменту вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину пройшло більше ніж 3 місяці, за які він мав реальну можливість переховатися від органів досудового розслідування, однак не зробив цього.
Той факт, що в провадженні СВ Самарського ВП знаходиться інше кримінальне провадження за ч.1 ст.309 КК України за фактом вилучення у ОСОБА_5 наркотичного засобу, не може бути розцінено судом як доказ того, що підозрюваний буде скоювати інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину, а факт наявності іншого кримінального провадження не є підтвердженням скоєння підозрюваного інших злочинів.
Враховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, його репутацію та майновий стан, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, суд вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 205, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 19 березня 2016 року.

Заборонити ОСОБА_5 залишати своє житло в період часу з 21.00 години до 06.00 години.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком на 2 місяці:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1