АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2031/15 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Справа №639/9530/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2015р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.09.2013р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.4 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.09.2013р. і остаточно призначено 11(одинадцять) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів в порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України.

Згідно вироку, 01.08.2014р. о 21год. 00хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , знаходились у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними, на ґрунті ревнощів, розпочався словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_9 сіла на водійське крісло автомобіля «Mercedes Е230», який знаходився у дворі вказаного домоволодіння. Далі ОСОБА_8 , взявши зі столу кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_9 та через образу, маючи умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи ніж у правій руці, наніс ОСОБА_9 не менше 20 ударів ножем в область шиї, обличчя, тулуба, лівого плеча, правого передпліччя, лівого передпліччя, лівої лопатки. Згідно висновку судово-медичної експертизи №86/2446-Дм/14 від 10.09.2014 року, внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій були спричинені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини зліва із пошкодженням передньої стінки правого шлуночка; колото-різане поранення шиї з пошкодженням стравоходу; 11 непроникаючих сліпих колото-різаних поранень шиї без пошкодження великих судин та нервів; колото-різана рана в проекції правої надбрівної дуги з очаговим крововиливом в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішніх поверхонь; колото-різана рана на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча без пошкодження великих судин та нервів; колото-різана рана на задній поверхні верхньої третини правого передпліччя без пошкодження великих судин і нервів; 2 різані рани в проекції лівої лопатки; різана рана в середній третині лівого передпліччя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_8 довів свій злочинний умисел до кінця та протиправно позбавив життя ОСОБА_9 , після чого переніс труп потерпілої до погребу, що розташований у дворі вказаного домоволодіння, а потім покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Причиною смерті ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №86/2446-Дм/14 від 10.09.2014 року стала гостра крововтрата внаслідок множинних колото-різаних поранень тіла.

В своїй апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи правову кваліфікацію і встановлені обставини справи просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити більш м`яке покарання. Так, апелянт звертає увагу, що суд недостатньо врахував встановлені пом`якшуючи покарання обставини, а також додаткові такі як: активне сприяння розкриттю злочину, існування особливих відносин між обвинуваченим та ОСОБА_9 , що попередня судимість обвинуваченого також пов`язана із загиблою.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника в підтримку апеляції; думку прокурора про залишення вироку без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив факт скоєння зазначеного злочину за обставин наведених у судовому рішенні, що повністю підтверджуються іншими дослідженими у суді доказами (т.3 а.с.76-80).

Вищезазначеним обставинам суд дав правильну кваліфікацію за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Виходячи з раніше наведеної норми, апеляційна інстанція, з урахуванням поданої апеляції перевіряє вирок суду лише в частині призначення покарання.

Так, вивченням особи районний суд встановив, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких хронічних захворювань не має, в Збройних силах України не служив, не одружений, дітей чи інших непрацездатних осіб не має на утриманні, має постійне місце мешкання та проживання, раніше судимий (т.2 а.с.33-51; т.3 а.с.81).

За відсутністю обставин, які обтяжують покарання щире каяття у вчиненому злочині визнане обставиною, що пом`якшує покарання (т.3 а.с.82).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції вказав, що виходив з положень ст.ст.50, 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення до скоєного злочину, дані про особу підсудного, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що для виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, районний суд при призначені покарання взяв до уваги, що ОСОБА_8 вчинив умисний особливо тяжкий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, цей злочин спричинив загибель людини, врахував кількість колото-різаних поранень (не менше 20 ударів ножем), а також дії обвинуваченого щодо приховування слідів вчиненого злочину, а тому на думку колегії суддів, справедливо прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення покарання близького до мінімального строку за санкцією статті.

Сама санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 15 (п`ятнадцяти) років. Звідси, приймаючи до уваги положення ст.414 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі неможна визнати явно несправедливим через суворість, а тому вважає його справедливим.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи приведені в апеляції захисником не ставлять під сумнів справедливість призначеного районним судом покарання, а тому апеляція не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2015р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді