АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/312/16 Справа № 192/2000/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку Азербайджан,громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимий, останній раз:
21 травня 2010 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на вісім років шість місяців,
За участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну покарання більш м`яким, посилаючись на те, що він постійно працює, має заохочення, підтримує зв`язки з рідними, вину в скоєному визнав.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , який засуджений 21 травня 2010 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до восьми років шести місяців позбавлення волі, про заміну покарання більш м`яким.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_6 має два заохочення, проте мав також і три стягнення, останнє з яких накладено 24 листопада 2014 року, у виді поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятора. Тому така нестабільна поведінка засуджного не дає суду підстав для визначення, що він став на шлях виправлення. Засуджений неодноразово порушував режим утримання, не приймає участь в програмах диференційованого впливу та роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилається на те, що суд необгрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання про заміну покарання більш м`яким. Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання вказав, що він не став на шлях виправлення, що він неодноразово порушував режим утримання, не приймає участь в програмах диференційованого впливу та роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Суд формально підійшов до вирішення даного клопотання, не звернув уваги, що він працевлаштованний, з 07 год. 30 хв. до 21 год. працює. Просив скасувати ухвалу суду, та прийняти справедливе рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію засудженого та вважає, що ухвала винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, застосувати до ОСОБА_6 положення ст.82 КК України, замінити покарання більш м`яким, думку прокурора, який вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, виходячи з наступного.
Ст.82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів та довідки по особовій справі, ОСОБА_6 засуджений 21 травня 2010 року Залізничним районним судом м.Сімферополя АР Крим за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 8 років 6 міс. позбавлення волі. На даний час засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання.
Вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст.82 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування покарання, оскільки він позитивно характеризується адміністрацією виправного центру, але мав 2 заохочення у виді подяки, та 3 стягнення, останнє з яких накладено 24 листопада 2014 року, у виді поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятора.

Тому така нестабільна поведінка засуджного не дає суду підстав для визначення, що він став на шлях виправлення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: