Провадження № 11-сс/795/312/2015 Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2015 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.08.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.08.2015 року частково задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою до 15 жовтня 2015 року ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. ст.115 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, заявлені ризики, якими виправдовується тримання підозрюваного під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Крім того, мають місце обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема, необхідність проведення ряду слідчих дій. Також слідчим суддею зазначено, що підозрюваний раніше судимий, не має постійного місця роботи та порушував режим утримання у слідчому ізоляторі. Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу слідчий суддя посилався на відсутність правових підстав для застосування щодо підозрюваного іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутній опис досліджених обставин за клопотанням захисника про зміну запобіжного заходу та не надана їх оцінка. Суд не звернув увагу на те, що з моменту обрання запобіжного заходу до теперішнього часу істотно змінились обставини щодо вагомості доказів про вчинення підозрюваним злочину. Зокрема, свідки, які були очевидцями події не впізнали ОСОБА_10 як особу, що скоїла злочин; факт впізнання потерпілим ОСОБА_10 як особи, що вчинила злочин, носить сумнівний характер. Також судом не надано оцінки незаконним діям слідчого щодо набуття статусу підозрюваного та оголошення його в розшук. Згідно висновку судово-медичної експертизи ушкодження, наявні у потерпілого, не буди небезпечними як в момент нанесення, так і в перебігу травматичного процесу. Особа, що вчинила злочин, не допитана щодо мотивів і усвідомлення наслідків, а в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які вказували на намір вчинення умисного вбивства. Крім того, слідчим суддею не надано оцінки дотримання розумності строків, наведених у клопотанні та бездіяльності слідчого. Поведінка в слідчому ізоляторі, на яку посилається суд, не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою, до того ж прокурор не посилається на вказані обставини. Тяжкість злочину, наявність судимостей, відсутність постійного місця роботи можуть враховуватись лише при обранні запобіжного заходу вперше. Всупереч вимогам ст. 370 КПК України, суд не обґрунтував які саме докази свідчать про те, що ризики не зменшились і з`явились нові. На даний час зменшились ризики, пов`язані з можливістю ОСОБА_10 переховуватись, оскільки з 2012 року до моменту затримання він проживав з дружиною та малолітньою дитиною. На думку захисника, до ОСОБА_10 має бути застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він має постійне місце проживання, в якому мешкав зі згоди власника житла, має стійкі соціальні зв`язки за місцем постійного проживання, одружений більше 3 років, виховує малолітню доньку.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора і слідчого, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у провадженні СУ УМВС України в Чернігівській області знаходяться матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , якому 12 березня 2015 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

13 березня 2015 року підозрюваного ОСОБА_10 оголошено у розшук.

18 березня 2015 року слідчим суддею винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_10 .

16 травня 2015 року ОСОБА_10 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

17 травня 2015 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому строк досудового розслідування даного кримінального провадження та строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 продовжено відповідно до вимог КПК України. Зокрема, 20 серпня 2015 року прокуратурою Чернігівської області строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 25 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ст.183 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При прийнятті рішення слідчий суддя, дослідив обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків. На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про те, що ризики, які враховувались при взятті ОСОБА_10 під варту, не зменшились, є обґрунтованими, тому доводи захисника про зменшення ризиків є такими, що суперечать матеріалам провадження.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею не в повній мірі враховані характеризуючі дані ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки вони в повній мірі враховані судом першої інстанції. Крім того, вказані захисником обставини не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, є таким, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Крім цього, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження захисника про порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України колегія суддів не приймає до уваги.

Посилання захисника на необґрунтованість підозри є безпідставною, оскільки слідчий, повідомивши ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, зібрав, у встановленому законом порядку докази, які, на даний момент розслідування, вказують на наявність достатніх доказів для підозри вказаної особи у вчиненні наведеного кримінального правопорушення. При цьому слід зазначити, що на цій стадії провадження не оцінюються докази на предмет їх достатності та допустимості для встановлення вини підозрюваного, тому твердження апелянта в цій частині колегія суддів не приймає до уваги.

Твердження апеляційної скарги захисника щодо дотримання розумності строків колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою задоволено частково та в ухвалі слідчого судді наведені мотиви щодо визначення строку тримання під вартою, що не суперечать вимогам діючого кримінального процесуального законодавства.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2015 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4