УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акта
17 вересня 2015 року м. Мукачево Справа № 303/5175/15-к
№1-кп/303/448/15
Номер рядка стат. звіту 46
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ;
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 ;
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_10 ;
представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 ;
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002005 від 09 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 за частиною другою ст. 345 Кримінального кодексу України та по ОСОБА_5 за частиною другою ст. 342 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
17.08.2015 до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства.
Прийнявши участь у судовому засіданні 17.09.2015 представники потерпілих заявили суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з його невідповідністю положенням ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, неповним розкриттям об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а також щодо не притягнення до відповідальності інших осіб, які приймали участь у нападі на міліцейський патруль.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання своїх представників.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили призначити судовий розгляд обвинувального акту.
В свою чергу, захисники обвинувачених у поверненні обвинувального акту з підстав, які зазначили представники потерпілих просили відмовити, а у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акту формулювання обвинувачення, питання щодо повернення обвинувального акту залишили на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників судового процесу щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, поставивши при цьому на обговорення питання щодо його повернення прокурору, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд констатує наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України).
Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 частини першої ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 названого Кодексу.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються також і приписи частини першої ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно з дефінітивним визначенням, яке міститься в п. 13 частини першої ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог частини четвертої ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. ст. 291, 109 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з вимогами п. 5 частини другої ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.
Відповідно до частини першої ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Фактичний аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідчить про те, що у ньому зазначено лише підозру, фактичні обставини кримінального провадження встановлені за результатами досудового розслідування кримінального провадження, і правову кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті закону України про кримінальну відповідальність. Однак висунуте прокурором формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в обвинувальному акті відсутнє.
Таким чином, слід констатувати, що відсутньою є сама фактична основа для можливості розгляду кримінального провадження по суті, так як відсутнє конкретне обвинувачення, яке висунуте прокурором.
Також слід зазначити, що термін «обвинувальний акт» і визначено законодавцем таким, оскілки він має містити обвинувачення, а не лише обставини встановлені під час досудового розслідування.
Вищевказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушують право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» частини третьої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином сформульованого обвинувачення та належно викладених фактичних обставин злочинів, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист та позбавляє суд можливості прийняти законне рішення.
Вказане, зокрема, істотно порушує вимоги п. а). та b). ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права : a). бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, а право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту (рішення у справі «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії», «Даллос проти Угорщини»).
Так, Європейський суд з прав людини у своєму у рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51);
у рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" зазначив, що ... обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення;
у рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначає, що
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ... .
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ... ;
Також, в обвинувальний акт не містить посилання на мотив вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 1 частини першої ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України.
Слід також констатувати, що обвинувальному акті вказаний розмір матеріальної шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, але не вказано кому завдана саме спричинена така матеріальна шкода (державі, обом потерпілим, чи комусь з потерпілих окремо).
Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у відповідності до приписів п. 3 частини першої ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України також підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні.
Встановленні судом обставини свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та про те, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним.
З урахуванням того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, то суд призначивши справу до судового розгляду за наявності таких недоліків обвинувального акту, буде фактично позбавлений можливості роз`яснити суть обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та провести судовий розгляд кримінального провадження по суті.
Аргументи та доводи прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту незважаючи на вищевказані обставини судом відхиляються, оскільки кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, порядок його затвердження та вручення підозрюваному.
Посилання прокурора на те, що фактичні обставини кримінального правопорушення і є формулюванням обвинувачення, а також відносно того, що кримінальний процесуальний закон не закріплює та не конкретизує обов`язку органу досудового розслідування та прокурора окремого відображення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, суд вважає необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а тому зміст та процедура його складання, а також перелік додатків до нього, повинні чітко відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому суд звертає увагу прокурора на тому, що судовий розгляд справи призначається саме на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності із законом.
Відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведених вище норм Кримінального процесуального закону, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Що стосується інших аргументів представників потерпілих відносно неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а також відносно не притягнення до відповідальності ряду інших осіб, які разом з обвинуваченими вчинили напад на міліцейський патруль, то вказані обставини не можуть слугувати правовою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки у підготовчому провадженні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого чи правильність кваліфікації його дій, яка надана органом досудового розслідування, оскільки завданням цього провадження є перевірка відповідності обвинувального акту вимогам закону, а також процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
З урахуванням правової природи підготовчого судового засідання, зазначені представниками потерпілих питання не можуть бути вирішенні на цій стадії судового процесу, оскільки потребують повного та детального дослідження всього обсягу доказової бази, яка може бути подана сторонами кримінального провадження.
Крім того, як зазначалося вище, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, якого за результатами дослідження даного обвинувального акту, судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002005 відносно ОСОБА_4 за частиною другою ст. 345 Кримінального кодексу України та ОСОБА_5 за частиною другою ст. 342 Кримінального кодексу України - повернути прокурору прокуратури Мукачівського району ОСОБА_3 .
2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1