УХВАЛА

Справа № 564/2886/13-к

01 листопада 2013 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

слідчий суддя Цвіркун О.С..

секретар - Скоропад О.П.

з участю прокурора - Артерчук Л.В.

слідчого - Регези Ю.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2, погоджене старшим прокурором прокуратури Костопільського району в Рівненській області ОСОБА_3, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна на квартиру, належну підозрюваній ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 від 13.02.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді Костопільського районного суду з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна на квартиру, належну підозрюваній ОСОБА_4.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме транспортним засобом, який згідно Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року надходить до органу соціального захисту населення для видачі інвалідам (за їх бажанням) безоплатно, згідно з чергою, за умови зняття з обліку для забезпечення автомобілем, вчинила злочин, передбачений ч.3 ст. 190 КК України.

30 вересня 2013 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду державним інтересам в особі Головного управління праці та соціального захисту населення в Рівненській області, на даний чає це Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації , в сумі 44177, 22 грн., що підтверджується довідкою, виданою вказаною установою та довідкою, виданою Рівненською митницею Міндоходів.

В інтересах Держави в особі Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної держаної адміністрації буде заявлено цивільний позов .

ОСОБА_4 не визнає вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, отже в даному випадку неможливо розраховувати на добровільне відшкодування спричиненої шкоди, тому незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі чи не можливість виконання вироку в частині забезпечення заявленого цивільного позову.

Згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно від 19.04.2013 року індексний номер 2665324 ОСОБА_4 має у приватній власності повну частку квартири, що розташована АДРЕСА_1 міста Рівне.

В судовому засіданні прокурор і слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на підставі зазначених у клопотанні.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання на підставах викладених в своїх письмових запереченнях.

Підозрювана ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду з обґрунтованим запереченням на клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого і захисника підозрюваної перевіривши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В наданих стороною обвинувачення матеріалах, якими вона обґрунтовує свої доводи, відсутні достатні докази, а саме до клопотання не додано доказів тих обставин, на які посилається прокурор, зокрема того, що хтось намагається на теперішній час здійснити відчуження частини цієї квартири і доказів того, що такі дії можуть якимось чином перешкодити кримінальному провадженню за ч.3 ст.190 КК України. Крім того до теперішнього часу цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

При цьому прокурором надано повідомлення з комунального підприємства Рівненське міське бюро технічної інвентаризації, з якого вбачається лише інвентаризаційна вартість кватири №1, що знаходиться на вул..Шекспіра, буд №6/8 в м.Рівне станом на 09.02.2011 року , однак на час розгляду клопотання ринкова вартість квартири слідчому судді не відома, окрім того, з повідомлення т.в.о. начальника Рівненської митниці Міндоходів ОСОБА_7 ввбачається, що митна вартість автомобіля марки «АUDI А 4», 1998 року, ідентифікаційний номер WAUZZZ8DZWA018925, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 станом на 22.07.2006 року становить 44177, 22 грн., однак в листі директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної держаної адміністрації не вказано розміру завданих їм збитків. Дані факти позбавляють слідчого суддю вирішити питання про розумність та співмірність обмеження права власності підозрюваної.

В клопотанні також не зазначено який вид заборони має бути застосовано при виконанні ухвали, що буде мати суттєві наслідки для мешканців цього майна. Накладення арешту на частину квартири без визначення виду заборони може позбавити її мешканців права розпорядження і використання, що прямо заборонено законом.

З урахуванням наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про безпідставність клопотання слідчого про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна на квартиру, належну підозрюваній ОСОБА_4, а тому відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2, погоджене старшим прокурором прокуратури Костопільського району в Рівненській області ОСОБА_3, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна на квартиру, належну підозрюваній ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: Цвіркун О.С.