Справа №195/689/15-к
1-кп/195/81/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 квітня 2015 року за №0000186 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із неповною середньою освітою, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.12.2014 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді 90 годин громадських робіт.

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року ОСОБА_3 засуджено за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 90 годин громадських робіт.
09.02.2015 року Томаківським підрозділом Марганецького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області його булло направлено для відбування покарання на підставі вищевказаного вироку за місцем свого проживання, а саме до Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.
Розпорядженням голови Зорянської сільської ради Томаківського району № 8-р від 09.02.2015 року ОСОБА_3 визначено виконання громадських робіт у вигляді благоустрою території Зорянської сільської ради, які підлягали виконанню з 10.02.2015 року.
Проте, ОСОБА_3 на підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року, приступивши до виконання громадських робіт, в сукупності відпрацював всього 16 годин з призначених йому судом 90 годин, після чого надалі умисно, достовірно знаючи про покладений на нього рішенням суду обов`язок у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи, вид яких був визначений органами місцевого самоврядування (Зорянською сільською радою), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, ухиляючись від виконання вищевказаного покарання, до робіт по благоустрою території Зорянської сільської ради не приступив і продовжує ухилятись від покарання до теперішнього часу, без поважних причин.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженого до цього покарання.

В судовому засіданні обвинувачений, підтвердивши вищезазначені обставини, визнав вину та розкаявся в скоєному. Пояснив свою протиправну поведінку тимчасовим хворобливим станом та легковажністю.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується матеріалами кримінального провадження:

згідно з вироком Томаківського районного суду Дніпропетровського районного суду ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. ст.185 КК України і призначено покарання у виді 90 годин громадських робіт.

Згідно до розпорядження сільської голови Зорянської сільської ради від 09.02.2015 року засудженого ОСОБА_3 було прийнято на громадські безоплатні роботи на території Зорянської сільської ради.

Згідно акту перевірки про виконання засудженим покарання у виді громадських робіт від 17.02.2015 року засуджений ОСОБА_3 ухиляється від відбування громадських робіт, на час перевірки був відсутній.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 115 від 15.04.2015 року ОСОБА_3 по своєму психічному стану в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В даний час обвинувачений також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Вживання відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру не потребує.

- характеризуючими матеріалами щодо обвинуваченого.
Аналізуючи зібрані по провадженню докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 суд відносить його щире каяття .

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить рецидив злочину.

Переходячи до обрання міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує також характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, негативні характеристики по місцю проживання і вважає необхідним з метою його перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому, обрати йому міру покарання, достатню для його виправлення та перевиховання у виді обмеження волі.

Речові докази по справі - амбулаторну картку ОСОБА_3 , необхідно залишити в Томаківській ЦРЛ.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.71, 72 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частинною покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року, визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді 1 року 6 місяців 6 днів обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання.

Речові докази по справі - амбулаторну картку ОСОБА_3 - залишити в Томаківській ЦРЛ Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

01.07.2015