Справа № 635/1630/15-к
Провадження № 1-кп/635/152/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
-15 березня 1994 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 117 ч.2, 118 ч.2, 42 КК України в редакції 1960 року до 9 років позбавлення волі, звільненого 23 серпня 2001 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 05 липня 2001 року на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 8 днів;
- 10 березня 2006 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 18 лютого 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 16 днів,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_3 , 25 січня 2015 року ввечері, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, через відчинені двері проник до коридору житлового будинку АДРЕСА_2 та таємно викрав бензокосу «Кедр» БГ-3200» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1793 від 19 лютого 2015 року, 1078 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, при цьому пояснив, що 25 січня 2015 року ввечері з коридору житлового будинку АДРЕСА_2 , викрав бензокосу.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, перебіг строку погашення судимостей перервався в 2010 році, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому злочині.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.67 КК України, суд не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.
З урахуванням вище зазначених обставин в сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України та звільненням ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1793 від 19 лютого 2015 року, в розмірі 294,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави відповідно до ст.124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три ) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання останнього.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1793 від 19 лютого 2015 року, в розмірі 294 (двісті дев`яносто чотири) 00 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази: бензокосу «Кедр», передану на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1