Справа №1-247/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Воскресенській Т.В.,

за участю прокурора Рифи Н.В.,

за участю захисника ОСОБА_1,

за участю потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представників цивільних відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого в ДП „Міжнародний аеропорт „Борис-піль на посаді водія засобів перонної механізації, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітній син, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4 в кв.35,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_6, діючи необережно, порушив правила безпеки дорожнього руху, у звязку з цим спричи-нив потерпілому смерть з таких підстав.

10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин підсудний, керуючи автомобілем марки „Mitsubi-shi pajero, номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі „Київ-Харків в напрямку м. Харків. На ділян-ці цієї автодороги, що розташовується на 35-ому кілометрі від м. Києва, ОСОБА_6 в порушення вимог п.2.3б, п.10.1 та п.11.4 ПДР України, а також вимог дорожньої розмітки 1.3 додатку №2 до ПДР України не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_7

Внаслідок зіткнення транспортних засобів ОСОБА_7 зазнав тілесні ушкодження у вигляді кровопідтіку мяких тканин в області лівого тазобедрового суглоба з розповсюдженням на ліву ягодинну об-ласть; закритого перелому лівої вертлюжної впадини з розповсюдженням перелому на ліву сідальну кістку; наявності в лівому тазобедровому суглобі до 100 мл. крові; масивної імбібіції крові мяких тканин в зоні травми кісток тазу; кровопідтіку мяких тканин лівої верхньої кінцівки; закритого перелому кісток лівого передпліччя в середній третині; закритого перелому лівої променевої кістки в верхній третині; закритого перелому лівої плечової кістки в нижній третині; садин та кровопідтіку мяких тканин в області голови, лівого бедра; наявності до 80 мл. крові в лівому колінному суглобі; кровопідтіку зачеревної клітчатки зліва; надриву брижейки тонкого кишечнику; наявності в площині черевини до 100 мл. крові; а також кровопідтіку мяких тканин лівої половини грудей.

Від цих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер.

Після зіткнення з автомобілем марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, автомобіль під-судного продовжив рух по зустрічній смузі руху та зіткнувся з автомобілем марки „Mitsubishi grandis, но-мерний знак НОМЕР_3, за кермом якого перебував ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення автомобілів ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не зазнав.

ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав та у судовому засіданні показав, що 10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем марки „Mitsubishi pajero, номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі „Київ-Харків в напрямку м. Харків. На ділянці цієї автодороги, що роз-ташовується на 35-ому кілометрі від м. Києва, його автомобіль раптово змінив рух, внаслідок цього виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки „Volkswagen T4. Внаслідок зіткнення авто-мобілів ОСОБА_6 вилетів з автомобіля та втратив свідомість, тому, що відбувалось далі, йому не відомо. Після того, як до підсудного повернулась свідомість, він побачив, що крім автомобіля марки „Volkswagen T4 був пошкодженим також автомобіль марки „Mitsubishi grandis. Також в подальшому ОСОБА_6 діз-нався, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки „Volkswagen T4 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Не зважаючи на те, що підсудний визнає себе винним у вчиненні злочину, його вина повністю доведе-на зібраними у справі доказами.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що 10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин вона їхала разом з ОСОБА_7 в салоні його автомобіля марки „Volkswagen T4 по автодорозі „Київ-Харків в напрямку м. Київ. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні та бачи-ла, що автомобіль марки „Mitsubishi pajero рухався назустріч. Раптово цей автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху. ОСОБА_7 намагався уникнути лобового зіткнення, тому терміново змінив напрямок руху автомобіля якомога праворуч на узбіччя. Але дорожньо-транспортної пригоди уникнути не вдалось, тому внаслідок зіткнення автомобілів ОСОБА_7 зазнав тілесні ушкодження, від яких він через декелька днів помер.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що 10 січня 2010 року при-близно о 15 годині 00 хвилин до нього подзвонила двоюрідна сестра ОСОБА_9 та повідомила, що на автодорозі „Київ-Харків сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його батько ОСОБА_7 зазнав тілесних ушкоджень. Через декілька днів від цих тілесних ушкоджень він помер.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 показав, що 10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3, ру-хався в напрямку м. Київ по ділянці автодороги „Київ-Харків, що розташовується на 35-ому кілометрі від м. Києва. Попереду нього у тому ж напрямку рухався автомобіль марки „Volkswagen T4. Назустріч їм в протилежному напрямку м. Харків рухався автомобіль марки „Mitsubishi pajero. Цей автомобіль раптово виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем марки „Volkswagen T4. Після цього він продов-жив рух та зіткнувся з автомобілем марки „Mitsubishi grandis. Потерпілий ОСОБА_3 бачив, що внас-лідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки „Volkswagen T4 зазнав значні тілесні ушкод-ження, тому був госпіталізований.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем „Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_4, рухався в на-прямку м. Київ по ділянці автодороги „Київ-Харків, що розташовується на 35-ому кілометрі від м. Києва. Попереду нього у тому ж напрямку рухався автомобіль марки „Mitsubishi grandis та автомобіль марки „Volkswagen T4. Назустріч їм в протилежному напрямку м. Харків рухався автомобіль марки „Mitsubishi pajero. Цей автомобіль раптово виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем марки „Volks-wagen T4. Після цього він продовжив рух та зіткнувся з автомобілем марки „Mitsubishi grandis. Свідок ОСОБА_10 бачив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки „Volkswagen T4 зазнав вагомі тілесні ушкодження, тому був госпіталізований.

Крім показань потерпілих та свідків вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується також:

- рапортом ст. слідчого Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області №116 від 10 січня 2010 року (а.с.8 т.1), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 січня 2010 року (а.с.9-12 т.1), а також постановами про приєднання до кримінальної справи речових доказів (а.с.221, 226 та 231 т.1). Цими доказами підтверджується те, що 10 січня 2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин на ділянці автодороги „Київ-Харків, що розташовується на 35-ому кілометрі від м. Києва, сталась дорожньо-транс-портна пригода: автомобіль марки „Mitsubishi pajero, номерний знак НОМЕР_1, зіткнувся з автомобілем марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2. Після цього, продовжуючи рух, він зіткнувся з авто-мобілем марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3. Всі автомобілі є речовими доказами, тому приєднані до кримінальної справи;

- довідками Бориспільської ЦРЛ №3079 та №182 від 10 січня 2010 року (а.с.33, 34 т.1), копією лікарсь-кого свідоцтва про смерть №16/3 від 16 січня 2010 року (а.с.35 т.1), висновком експерта №9/16/3 від 12 бе-резня 2010 року (а.с.104-106 т.1), а також актом судово-медичного дослідження (обстеження) трупа №16/3 від 11 березня 2010 року (а.с.107-112 т.1), з яких вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7, який керував автомобілем марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, зазнав ті-лесні ушкодження у вигляді кровопідтіку мяких тканин в області лівого тазобедрового суглоба з розпов-сюдженням на ліву ягодинну область; закритого перелому лівої вертлюжної впадини з розповсюдженням перелому на ліву сідальну кістку; наявності в лівому тазобедровому суглобі до 100 мл. крові; масивної імбібіції крові мяких тканин в зоні травми кісток тазу; кровопідтіку мяких тканин лівої верхньої кінцівки; закритого перелому кісток лівого передпліччя в середній третині; закритого перелому лівої променевої кіст-ки в верхній третині; закритого перелому лівої плечової кістки в нижній третині; садин та кровопідтіку мя-ких тканин в області голови, лівого бедра; наявності до 80 мл. крові в лівому колінному суглобі; кровопід-тіку зачеревної клітчатки зліва; надриву брижейки тонкого кишечнику; наявності в площині черевини до 100 мл. крові; а також кровопідтіку мяких тканин лівої половини грудей. Від цих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер. Наведені тілесні ушкодження виникли у нього внаслідок удару його тіла об частини са-лону автомобіля;

- протоколами відтворення обстановки і обставин події (а.с.87-91 т.1) та висновком судової автотех-нічної експертизи №174А від 23 березня 2010 року (а.с.215-216 т.1), якими підтверджується, що дорожньо-транспортна пригода сталась у звязку з тим, що підсудний, керуючи автомобілем марки „Mitsubishi pajero, номерний знак НОМЕР_1, не був уважним, не обрав безпечну швидкість, перетнув суцільну лінію дорож-ньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, та автомобілем марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3. ОСОБА_7 не мав змоги уникнути зіткнення транспортних засобів;

- висновком судової автотехнічної експертизи №23 від 26 лютого 2010 року (а.с.123-128 т.1), з якого вбачається, що несправностей, які могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочо-го гальма та рульового керування перед подією, не виявлено. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості автомобіля підсудного, не виявлено також;

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння №10 від 10 січня 2010 року (а.с.22), яким підтверджується те, що станом на час вчинення до-рожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 був тверезим.

Таким чином, у кримінальній справі зібрана необхідна та достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини підсудного в інкримінованому йому злочині.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення ним правил безпеки дорож-нього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Таку кваліфікацію дій підсудного суд вважає правильною.

Адже ОСОБА_6 під час керування автомобілем допустив бездіяльність, яка полягає у тому, що він не був уважним та не обрав безпечну швидкість руху. Крім того, він вчинив дію перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Ці діяння заборонені Правилами дорожнього руху. Вчинення цих діянь зумовили ви-никнення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_7 зазнав тілесні ушкодження. Від цих тілесних ушкоджень він помер. Між діяннями підсудного та смертю ОСОБА_7 існує безпосеред-ній причинно-наслідковий зв'язок. ОСОБА_6 не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в діяннях підсудного злочинної недбалості. Вчинений ним злочин є закінченим.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений за ч.2 ст.286 КК України, тобто, за порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Обираючи підсудному кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують особу ОСОБА_6, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується те, що підсудний вчинив необережний, але тяжкий злочин.

Аналіз даних про особу ОСОБА_6 вказує на те, що він характеризується виключно позитивно: ра-ніше не судимий; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.244 т.1); за місцем ро-боти в ДП „Міжнародний аеропорт „Бориспіль, де він працює на посаді водія засобів перонної механізації, зарекомендував себе як відповідальний, дисциплінований працівник, який належним чином виконує поса-дові обовязки, проявляє необхідну ініціативу та користується авторитетом серед колег (а.с.245 т.1).

Підсудний щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та активно сприяв в його розкритті. З копії роз-писки (а.с.66 т.1) та з цивільного позову (а.с.44 т.1) вбачається, що він сплатив потерпілому ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 24000 гривень. У такий спосіб підсудний добровільно частково відшкодував спри-чинену ним шкоду. Ці обставини помякшують його кримінальну відповідальність.

Обставин, що обтяжують кримінальне покарання підсудного, судом не встановлено.

Суд звертає особливу увагу на те, що на утриманні ОСОБА_6 перебувають малолітній син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.246 т.1), та дружина ОСОБА_13 (а.с.247 т.1).

За вчинення злочину підсудному належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.

Разом з тим, з огляду на викладені обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що перевихован-ня та виправлення ОСОБА_6 є можливим без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК Ук-раїни його допустимо звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_2 предявив позов, вимоги якого обгрунтовує тим, що він витратив грошові кошти у розмірі 5027 гривень 60 копійок на придбання ліків для батька ОСОБА_7, 15446 гривень на його поховання, а також 35075 гривень 50 копійок на проведення поминальних обідів. Крім того, в ході до-судового слідства потерпілий ОСОБА_2 витратив грошові кошти у розмірі 972 гривень 79 копійок на проведення судово-медичної експертизи та 750 гривень на проведення судової товарознавчої експертизи. Він є власником автомобіля марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому має право вимагати відшкодування вартості відновлюваль-ного ремонту, яка становить 181747 гривень. Разом з тим, підсудний сплатив потерпілому ОСОБА_2 грошові кошти лише у розмірі 24000 гривень, решту частину грошових коштів він не сплатив, послався на відсутність у нього грошових коштів. Тому для відновлення порушеного права потерпілий ОСОБА_2 просить примусово стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти в загальному розмірі 215020 гривень 89 копійок. Крім того, потерпілий ОСОБА_2 просить стягнути з підсудного моральну шкоду, розмір якої оцінює у 200000 гривень.

У відповідності до ч.1 ст.1195, ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала фізичній особі шкоду уш-кодженням її здоров'я, зобовязана відшкодувати витрати, викликані необхідністю придбання для неї ліків. Особа, яка завдала шкоду смертю потерпілого, зобовязана також відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати.

З копій чеків, які містяться в матеріалах кримінальної справи (а.с.62-64 т.1), вбачається, що потерпі-лий ОСОБА_2 витратив грошові кошти у розмірі 5027 гривень 60 копійок на придбання ліків для ОСОБА_11 Крім того, після його смерті потерпілий ОСОБА_2 витратив на поховання та проведення повязаних з цим поминальних обідів грошові кошти в розмірі 50521 гривні 50 копійок. Це підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів №91 та №92 від 23 січня 2010 року (а.с.47, 49 т.1), №78 від 18 січня 2010 року (а.с.51 т.1), копією товарного чеку №45 від 16 січня 2010 року (а.с.54 т.1), а також копією додатку №1 до договору-замовлення на організацію та проведення поховання №1.290.3 від 16 січня 2010 року (а.с.57 т.1).

Разом з тим, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що в ході підготовки до похорон були придбані дві труни та два хреста. Тому одна з двох трун вартістю 1200 гривень та один з двох хрестів вартістю 275 гривень в організації похорон ОСОБА_7 не використовувались.

Тому розмір витрат, які потерпілий ОСОБА_2 зазнав у звязку з похованням його батька та про-веденням поминальних обідів, становить 49046 гривень 50 копійок (50521,5 1200 275).

Крім того, як вже вище зазначалось, для відшкодування витрат на проведення похорон підсудний добровільно передав потерпілому ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 24000 гривень. Решту витрат ОСОБА_15 не відшкодовує, обгрунтовує це відсутністю грошових коштів. Ця обставина не є підставою для звільнення підсудного від обовязку відшкодувати спричинену ним шкоду. Тому для відновлення порушено-го права з ОСОБА_6 належить примусово стягнути на користь потерпілого ОСОБА_2 витрати на оплату ліків у розмірі 5027 гривень 60 копійок та витрати на поховання та проведення поминальних обідів у розмірі 49046 гривень 50 копійок.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.22, ч.3 ст.386, ч.1 ст.1188 ЦК України власник майна, права якого пору-шені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає у витра-тах, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також у витратах, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого права. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшко-дування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст.22 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі, якщо цивільно-правова відповідальність винної особи за-страхована, то шкода, заподіяна нею майну третьої особи, в межах ліміту відповідальності відшкодовується страховиком.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №110998 (а.с.201 т.1) вбачається, що власником автомобіля марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, який був пошкоджений внас-лідок дорожньо-транспортної пригоди, є потерпілий ОСОБА_2 Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 181747 гривень 7 копійок. Це підтверджується копією висновку автотоварознав-чої експертизи (а.с.176-199 т.1). Крім того, на проведення автотоварознавчої експертизи потерпілий ОСОБА_16 витратив грошові кошти у розмірі 750 гривень. Це підтверджується копією квитанції №3416_14 від 22 січня 2010 року (а.с.65 т.1).

З полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транс-портних засобів №ВВ/6789027 від 21 лютого 2009 року вбачається, що підсудний застрахував власну ци-вільно-правову відповідальність, повязану із експлуатацією автомобіля марки „Mitsubishi pajero, номер-ний знак НОМЕР_1. У звязку з цим, ЗАТ „Страхова компанія „Провідна зобовязалось відповідати перед третіми особами за шкоду, заподіяну підсудним їх майну, в межах 25500 гривень.

Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_6, тому на ЗАТ „Страхова компанія „Провідна покладається зобовязання виплатити потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 25500 гривень. На підсудного покладається обовязок виплатити потерпілому ОСОБА_2 решту матеріальної шкоди у розмірі 156247 гривень 7 копійок (181747,07 25500) та витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи у розмірі 750 гривень.

Згідно з п.2 ч.2, ч.3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомір-ними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Вона може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із смертю членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода від-шкодовується грішми, її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізич-них та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалі-зації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Внаслідок смерті батька потерпілий ОСОБА_2 зазнав фізичного болю та страждань. У такий спосіб ОСОБА_6 завдав йому моральну шкоду. З огляду на вагому глибину фізичних страждань, їх три-валість, а також на необережну форму вини підсудного, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_2, становить 100000 гри-вень. ОСОБА_6 добровільно не відшкодовує спричинену ним моральну шкоду, тому для відновлення по-рушеного права потерпілого ОСОБА_2 з підсудного належить примусово стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Разом з цим, суд вважає, що підстави для відшкодування потерпілому ОСОБА_2 витрат на про-ведення судово-медичного дослідження відсутні. Адже з копії рахунку-фактури №26 від 16 січня 2010 року (а.с.53 т.1) вбачається, що вартість цього дослідження оплачував не потерпілий ОСОБА_2, а ОСОБА_17 ОСОБА_13 вона має право на відшкодування витрат на проведення судово-медичного дослідження.

Потерпілий ОСОБА_3 також предявив цивільний позов, вимоги якого обгрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3. Внаслідок дорожньо-транс-портної пригоди цей автомобіль був пошкоджений, вартість відновлювального ремонту становить 216658 гривень 89 копійок. Крім того, неправомірними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_3 заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює у 15000 гривень. Підсудний добровільно не відшкодовує спри-чинену ним шкоду, тому потерпілий ОСОБА_3 просить примусово стягнути з ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту його автомобіля у розмірі 216658 гривень 89 копійок та моральну шкоду у роз-мірі 15000 гривень.

У відповідності до ч.1 ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі предявити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 ч.5 постанови №3 від 31 березня 1989 року „Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, запо-діяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з предявленого об-винувачення.

Потерпілий ОСОБА_3 зазнав матеріальної та моральної шкоди не від злочину, а від вчинених що-до нього діянь ОСОБА_6, відповідальність за які передбачена тільки ст.ст.1166, 1188 ЦК України. Ци-вільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_3, не випливає з обвинувачення, предявленого підсуд-ному.

Крім того, судом встановлено, що АКБСЦ „Укрсоцбанк є заставодержателем пошкодженого авто-мобіля марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3. У звязку з цим, цю юридичну особу необ-хідно залучити в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача. Але в межах провадження цієї кримінальної справи це здійснити не представляється можливим, оскільки третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, не перед-бачена чинним КПК України як учасник кримінального процесу. Розгляд цивільного позову, предявленого потерпілим ОСОБА_3, без участі АКБСЦ „Укрсоцбанк порушує права цієї юридичної особи.

З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає, що цивільний позов, предявлений ОСОБА_3, належить залишити без розгляду. А потерпілому ОСОБА_3 слід розяснити, що для відновлення порушеного права йому належить звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі п.3 ч.1 ст.91 КПК України з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області слід стягнути витрати на оплату судових автотехнічних експертиз у розмірі 1313 гривень 76 копійок.

Крім того, на підставі ст.81 цього ж Кодексу речовий доказ автомобіль марки „Mitsubishi pajero, номерний знак НОМЕР_1, слід повернути підсудному; речовий доказ автомобіль марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, належить повернути потерпілому ОСОБА_2 Речовий доказ автомобіль марки „Mitsubishi grandis, номерний знак НОМЕР_3, слід залишити у володінні потерпілого ОСОБА_3

Керуючись ч.1 ст.28, ст.81, п.3 ч.1 ст.91, ст.ст.323, 324 КПК України, ст.ст.65, 66, 75, 76, ч.2 ст.286 КК України, п.1 ч.2 ст.22, ч.3 ст.386, п.2 ч.2, ч.3 ст.23, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1188, ч.1 ст.1195, ч.1 ст.1201 ЦК Ук-раїни, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК Ук-раїни, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керу-вати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного пока-рання та призначити йому іспитовий строк тривалістю в 3 роки.

Покласти на ОСОБА_6 обовязки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримі-нально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з'являтися для реєс-трації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд залишити ОСОБА_6 до вступу ви-року суду в законну силу.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна про відшкодування витрат на придбання ліків, витрат на по-ховання; про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, витрат на проведення судово-медичної та автотоварознавчої експертиз; а також про відшкодування моральної шкоди, задовольнити част-ково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату ліків у розмірі 5027 гривень 60 копійок, витрати на поховання та проведення повязаних з цим поми-нальних обідів у розмірі 49046 гривень 50 копійок, вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 156247 гривень 7 копійок, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 750 гривень, а та-кож моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 25500 гривень.

У задоволенні іншої частини предявленого позову ОСОБА_2, відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна та Національної акціонерної страхової компанії „Оранта про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля та моральної шкоди, залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_3, що для відновлення порушеного права йому належить звернутись з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській об-ласті (розрахунковий рахунок:0460 в УДК у Київській області; МФО 821018; код 2554713) ви-трати на оплату судових автотехнічних експертиз у розмірі 1313 гривень 76 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки „Mitsubishi pajero, номерний знак НОМЕР_1, повернути ОСОБА_6; речовий доказ автомобіль марки „Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_2, по-вернути ОСОБА_2; а речовий доказ автомобіль марки „Mitsubishi grandis, но-мерний знак НОМЕР_3, залишити у володінні ОСОБА_3.

Вирок суду на протязі 15 діб може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Бо-риспільський міськрайонний суд.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_18