Дата документу Справа № 334/7228/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/7228/14-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1698/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 186, Доповідач в 2 інстанції
ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Запоріжжя, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Учасники судового провадження:
Встановлені ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2015 року обставини:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України, йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

09 вересня 2014 року вказаний вирок надійшов до КВІ Ленінського району м. Запоріжжя УДПтСУ в Запорізькій області для виконання, де було заведено особову справу №133/2014. 08 жовтня 2014 року ОСОБА_6 був поставлений на облік та ознайомлений з правилами відбування покарання.

За період іспитового строку засуджений ОСОБА_6 мав пропуски явки в КВІ на реєстрацію без поважних причин, за що йому було винесено 2 застереження у вигляді письмового попередження.

З 06 травня 2015 року ОСОБА_6 на реєстрацію не з`являвся, причини неявки не повідомляв у зв`язку із чим за місцем проживання засудженого направлялись виклики, його родичам в телефонному режимі повідомлялось про необхідність явки ОСОБА_6 до інспекції для реєстрації.

18 червня 2015 року та 25 червня 2015 року до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області були направлені подання про здійснення примусового приводу засудженого, однак останній доставлений не був і самостійно до інспекції не з`явився.

Батько засудженого - ОСОБА_8 повідомив, що засуджений мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює та не навчається, причини неявки ОСОБА_6 йому не відомі.

14 липня 2015 року інспектор Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області звернувся до місцевого суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 в місця позбавлення волі, посилаючись на надання ОСОБА_6 за час перебування на обліку лише характеристики з місця проживання та його неявку до КВІ для реєстрації, причини якої він не повідомляв. Водночас зазначивши у поданні, що засуджений за час відбування покарання не притягувався до адміністративної відповідальності і не скоїв нового злочину.

Відмовляючи в задоволенні подання відносно ОСОБА_6 , суд вказав на передчасність даного подання з огляду на невстановлення причин відсутності засудженого за місцем проживання та реєстрації, незабезпечення кримінально-виконавчою інспекцією його присутності в судовому засіданні, неповне виконання приписів ст. 164, ч.6 ст. 166 КВК України. Повертаючи матеріали подання, суд вказав на необхідність організації інспекцією розшуку засудженого та забезпечення його явки до судового засідання.

В апеляційній скарзі прокурор, посилається на незаконність ухвали суду, порушення прав засудженого, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду подання. Вважає відмову в задоволенні подання необгрунтованою, а прийняте рішення таким, що не грунтується на об`єктивно встановлених і підтверджених доказами обставинах. Просить ухвалу скасувати, матеріали клопотання повернути до суду на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Питання направлення звільненої особи від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, має вирішуватись у відповідності до передбаченого ст. 539 КПК України порядку вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Так, відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються певні особи та, зокрема, засуджений.

Матеріали провадження засвідчують розгляд подання КВІ про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за відсутності засудженого ОСОБА_6 та без належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового засідання, оскільки наявний в матеріалах провадження конверт з поштовою відміткою свідчить про невручення адресату судової повістки у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення (а.п.37).

Отже, розглянувши відповідне подання кримінально-виконавчої інспекції, за відсутності засудженого та, за відсутності відомостей про його належне повідомлення щодо дати судового засідання, суд припустився порушень кримінального процесуального закону.

Зміст подання вказує на докладення кримінально-виконавчою інспекцією зусиль до розшуку ОСОБА_6 , здійснення його приводу до інспекції, що не було здійснено у зв`язку із відсутністю засудженого за місцем проживання та ухилянням засудженого від явки до КВІ.

Висновки суду першої інстанції про передчасність звернення з поданням у зв`язку із відсутністю відомостей про вжиття розшукових заходів зазначеного засудженого та обов`язку інспекції забезпечити участь засудженого у судовому засіданні є хибними, оскільки положення ч. 6 ст. 166 КВК України, на яку посилається суд, не зобов`язують кримінально-виконавчу інспекцію оголошувати особу у розшук, а вказують на правила затримання та конвоювання особи. Натомість виклик засудженого, згідно положень ч. 4 ст. 539 КПК України, є обов`язком суду.

Частина 3 ст. 539 КПК України роз`яснює, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно ст. ст. 323, 335 КПК України суд має повноваження щодо приводу, оголошення засудженого у розшук та зупинення провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні подання з вище вказаних підстав та, покладаючи певні обов`язки на кримінально-виконавчу інспекцію суд припустився порушень КПК України.

Наведені вище порушення кримінального процесуального закону є істотними, такими, що завадили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та, оскільки суд відмовив у задоволенні подання КВІ з процедурних питань і не дав оцінку обставинам виконання засудженим ОСОБА_6 покладених на нього вироком районного суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, провадження підлягає направленню до районного суду на новий судовий розгляд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, що передбачає задоволення апеляції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_6 , скасувати.

Призначити новий розгляд провадження за поданням КВІ відносно ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4