АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 2110/2383/12
Справа №11/791/51/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 19 ч.5; 359 ч.1
КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючої судді:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З участю прокурора: захисників: засуджених:ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_10 і її захисника ОСОБА_6 ; засудженої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_11 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від «29» травня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

громадянку України, зареєстровану та проживаючу

у АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

засуджено за ст. 191 ч.5 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю;

за ст. 359 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої, в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід було обрано підписка про невиїзд, на даний час відбуває покарання в кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

яка зареєстрована та проживаючу

у АДРЕСА_2 ,

раніше не судиму,

засуджено за ст. 191 ч.5 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією майна, яке є її власністю, з поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу.

Запобіжний захід було обрано підписка про невиїзд, на даний час відбуває покарання в кримінально-виконавчій установі.

Цивільний позов ПАО КБ «Приватбанк» залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними і засуджені за те, що ОСОБА_9 , яка надавала посередницькі послуги по купівлі-продажу нерухомого майна, діючи за попередньою змовою і з єдиним умислом з керуючою відділенням «Перекопська 20», та «Чорноморське» ХФ ЗАТ КБ «Приватбанк» у м.Херсоні, ОСОБА_8 , шляхом зловживання останньою службовим становищем, заволоділи грошовими коштами Банку у період з 01.01.2007 року до 10.04.2008 року в особливо великому розмірі на суму 793427,93 грн. Злочин вчинили шляхом підробки офіційних документів про платіжні можливості фізичних осіб, технічного стану об`єктів нерухомості і згоди вказаного Банку на повторну іпотеку, які в той час використовували в якості обґрунтування для укладення кредитних та іпотечних угод з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

В період з 27.03.2007 року до 09.04.2008 року засуджені вчинили службову підробку, а саме: ОСОБА_8 , будучі посадовою особою, дала вказівки кредитним експертам ІАО КБ «Приватбанк» скласти експертні висновки на підставі наданих нею неправдивих даних, а також склала і видала експертні висновки по заставній вартості об`єктів нерухомості, які не відповідали дійсності, внесла в угоди іпотек завідомо неправдиві відомості про вартість предметів іпотеки.

На підставі підроблених документів ОСОБА_8 заключила кредитні договори та договори іпотеки засобами, які володіли нерухомим майном в незадовільному стані, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , пояснивши їм, що кредитні кошти отримає і буде виплачувати проценти ОСОБА_9 .

Вказаним особам були видані гроші на загальну суму 743427,97 грн., які були передані ними ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , тобто засуджені заволоділи вказаними коштами в крупному розмірі.

Також, ОСОБА_9 з метою здійснення прихованого аудіо, відео запису, за допомогою мережі Інтернет, в 2010 році замовила у невстановлених осіб спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, схожого на брелок керування сигналізацією автомобіля, який отримала 08.10.2010 року.

В апеляціях з доповненнями захисника ОСОБА_11 і засудженої ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку і направлення справи на додаткове розслідування, так як порушені вимоги ст. 22 КПК України (1960 року).

Вказують, що ОСОБА_9 не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 191 КК України, а попередня змова її з ОСОБА_8 не доведена. Пред`явлене засудженій обвинувачення не відповідає вимогам ст.ст. 132, 143 КПК України (1960 року), так як не вказані час і місце вчинення злочину, спосіб заволодіння коштами, та кому вони фактично належали, не вказані ці дані і у вироку. Судом не усунуті протиріччя в показах свідків та не взяті до уваги свідчення Резника, ОСОБА_18 . Вчинення злочину ОСОБА_9 за ст. 359 ч.1 КК України, на думку апелянтів, спростовується зібраними доказами, а призначене покарання не відповідає положенням ст. 65 КК України внаслідок суворості.

В апеляціях з доповненнями та змінами засуджена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_6 просять скасувати вирок, а справу направити на додаткове розслідування в зв`язку з неповнотою та однобічністю досудового і судового слідства. Зазначають, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, так в обов`язки керівника відділення Банку не входить здійснення оцінки заставного майна, таку оцінку здійснює кредитний експерт Банку, якому ОСОБА_8 не могла давати вказівки, так як вони не підпорядковані керівнику відділення. Саме кредитні експерти надавали всі пакети необхідних документів, а ОСОБА_8 лише встановлювала факт їх наявності та приймала попереднє рішення щодо видачі кредиту. А перевірка повноти і достовірності пакета документів для іпотечного кредиту, що надається позичальником, є обов`язком спеціаліста з іпотечного кредитування. Вважають, що засуджена діяла в межах своїх повноважень, а тому в її діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 191 ч.5 КК України та недоведена попередня змова з ОСОБА_9 . Вказують, що судом не дана належна оцінка показам свідків.

Крім того, захисник ОСОБА_6 в поданих 25.10.2013р. /а.с. 253, т.15/ доповненнях та змінах до вказаної апеляції, ставить питання про скасування і постанови Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.05.2013р.

Колегія суддів доповнення та зміни в цій частині не розглядає, оскільки апеляція на постанову захисником не подавалася, а доповнення та зміни внесені до апеляції, в якій оспорюється законність іншого судового рішення вироку, не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 248; 355 КПК України (1960р.).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, заслухавши пояснення засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляцій, просили їх задовольнити, вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування; міркування прокурора, який вважав апеляції необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню; в судових дебатах сторони залишились на своїх міркуваннях, вислухавши останнє слово засуджених, колегія суддів приходить до слідуючого.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується перевіреними в суді та наведеними у вироку доказами, які спростовують доводи апелянтів про невинуватість засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Так, факт заволодіння засудженими коштами Банку шляхом оформлення кредитів під заставу нерухомого майна на спеціально підшуканих осіб, на підставі підроблених документів, підтверджується слідуючими доказами.

Показами свідка ОСОБА_19 , яка стверджувала, що ОСОБА_9 у 2007 році запропонувала їй взяти кредит. Були оформлені два кредити, один на її чоловіка ОСОБА_12 у сумі 30 000 доларів США на покупку квартири, а інший на неї у сумі 29 000 доларів США на ремонт даної квартири. Гроші по кредитам отримали у відділенні «Приватбанку», де керуючою була ОСОБА_8 . Із отриманих грошей 30 000 дол. США вона передала ОСОБА_9 , та обіцяла продати квартиру.

ОСОБА_9 пропонувала їй підшукувати людей для отримання кредитів Банку на житло. В подальшому вона з чоловіком приводили і передавали ОСОБА_9 документи ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , на ім`я яких за аналогічною схемою оформлялися кредити. Так в її присутності ОСОБА_15 передав, отримані ним 30000 доларів США ОСОБА_9 , а ОСОБА_14 , ОСОБА_16 передали, отримані по 30000 доларів США кожний, ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_15 показав, що на початку осені 2007 року ОСОБА_23 запропонував отримати кредит в «Приватбанку», переконавши, що хвилюватися не потрібно. В кабінеті знаходилися ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Він здав свої документи та підписав якість папери. ОСОБА_8 передала йому 30000 доларів США, які взяла із сейфу. Ці гроші в машині він віддав ОСОБА_24 , а той в свою чергу передав їх в парку комусь, хто під`їхав на машині «РАФ Тайота». Він ніколи не працював на підприємстві «Амадінвест», довідку про доходи на цьому підприємстві не отримував та в Банк не надавав. Ніякої винагороди він не отримував. В 2008 році у нього стали вимагати погашення даного кредиту.

Аналогічні покази дав ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що за участі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на нього був оформлений кредит у сумі 30000 доларів США за умови, що дім після ремонту продадуть, а проценти за кредит буде виплачувати ріелтор. Після отримання коштів, він на вулиці передав їх ОСОБА_8 . Звідки появилися документи, що він є приватним підприємцем та сплатив єдиний податок, він не знає.

З показів свідка ОСОБА_25 слідує, що знайомий попросив оформити на себе кредит, який через півроку буде закритий. Оформляла кредит у відділенні «Приватбанку» по вул. Перекопській ОСОБА_8 , а в нотаріальній конторі була присутня ОСОБА_9 . Потім знайомий ОСОБА_26 повідомив, що кредит їй не дали. Проте, через кілька місяців їй прийшло повідомлення про суму заборгованості по кредиту. Цей кредит не погашений. У справі є підроблені свідоцтва про реєстрацію її, як приватного підприємця та сплату єдиного податку.

Суд обґрунтовано визнав покази цих свідків достовірними і послався на них у вироку, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами, підстав оцінювати їх критично, як вказано в апеляціях ОСОБА_27 і її захисника, не має.

Свідок ОСОБА_28 підтвердив покази ОСОБА_25 та пояснив, що ОСОБА_9 прохала його підшукати клієнтів і він знайшов ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_29 показала, що були випадки, коли ОСОБА_8 , яка була її керівником у відділенні Банку, приходила до неї в касу із документами на видачу коштів і отримувала їх замість клієнтів, посилаючись, що вони сидять у неї в кабінеті, там же вона інколи бачила ОСОБА_9 .

Вона ж підтвердила, що викладені в протоколі допиту її та досудовому слідстві покази, відповідають дійсності, до того ж суд, як на докази, посилався у вироку на покази свідків ОСОБА_29 в суді, як і на свідчення ОСОБА_30 /т.15, а.с. 57, 58, 68, 69/, а тому посилання на їх покази на досудовому слідстві захисником в апеляції є неспроможними.

Свідок ОСОБА_31 підлегла ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_8 сама виїжджала на оцінку нерухомості, проводила експертну оцінку нерухомості та складала експертний висновок, робила фотографії майна.

Інколи свідок, як спеціаліст, підписувала експертний висновок об`єкта нерухомості не виїжджаючи на місце, але у таких випадках готувала пакет документів сама ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що ОСОБА_32 і ОСОБА_33 запропонували провернути угоду з нерухомістю, він останньому передав паспорт і код. А потім в Банку підписав якісь документи, які надала ОСОБА_8 . Коли отримав гроші, то на вулиці віддав їх ОСОБА_8 чи ОСОБА_34 , яка завірила, що кредит і проценти не його проблеми, і після ремонту нерухомості і її продажу, залишок грошей поділять на всіх. Свідку приходили повідомлення про необхідність сплати коштів по кредиту.

Доводи апелянтів, що покази вказаних свідків необхідно оцінити критично, слід визнати неспроможними, так як їх свідчення узгоджуються з іншими дослідженими доказами і суд першої інстанції дав їм належну оцінку.

Свідок ОСОБА_35 пояснив, що, коли кредит оформлявся відділенням Банку, а не головним офісом, то він робив експертний висновок на підставі документів, наданих відділенням і на місце знаходження нерухомого майна не виїжджав. У відділенні Банку по вул. Перекопській документи для експертного висновку приносила ОСОБА_8 , або ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_36 показав, що по іпотечним кредитам експертний висновок робив їх відділ, проте були випадки, коли на місце знаходження нерухомого майна виїжджала сама ОСОБА_8 і готовила сама пакет документів та, якщо на місці не було експерта, начальник відділення сама робила висновки про експертну оцінку. Він же пояснив, що без перевірки служби безпеки Банку можна було оформити кредит до 30000 доларів США.

Згідно з кредитними договорами від 27.03.2007 року і від 26.06.2007 року ОСОБА_12 під заставу нерухомого майна в АДРЕСА_3 та в АДРЕСА_4 , видано кредити в сумі 29900 доларів США по кожному договору; 24.04.2007 року ОСОБА_19 видано кредит в сумі 29000 доларів США, під заставу нерухомого майна в АДРЕСА_5 ; 23.04.2007 року ОСОБА_15 видано кредит під заставу нерухомості в АДРЕСА_6 в сумі 29000 доларів США; 09.04.2008 року ОСОБА_25 , видано кредит у сумі 29000 доларів США під заставу будинку у АДРЕСА_7 ; ОСОБА_16 видано Банком кредит під залог майна в АДРЕСА_8 в сумі 29000 доларів США; 27.11.2007 року ОСОБА_14 виданий кредит в сумі 29700 доларів США під залог нерухомого майна в АДРЕСА_9 .

З наведених даних слідує, що кредити вказаним особам видавалися ОСОБА_8 до 30000 доларів США, щоб уникнути перевірки по цим кредитам служби безпеки банку.

Із оголошених показів свідка ОСОБА_37 вбачається, що листи від імені її, як керівника відділення «Таврійський» КБ «Приватбанк», про угоду на повторну іпотеку майна, закладеного за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_38 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , на цих листах не її підпис і вони їх відділенням не видавалися, на підставі цих документів ОСОБА_8 не мала права оформити повторні іпотечні кредитні угоди, оскільки в таких випадках необхідна письмова згода керівника внутрішньої безпеки філії і її керівника.

Відповідно, з оголошених показів свідка ОСОБА_39 слідує, що він був водієм ОСОБА_9 , знає, що вона займалася оформленням кредитів у відділеннях Приватбанку, якими керувала ОСОБА_8 , між ними в 2008 році часто виникали сварки щодо оформлених кредитів під заставу нерухомості за період 2007-2008 рік, при цьому ОСОБА_9 передавала ОСОБА_8 пакети із документами. Після отримання від клієнтів грошей ОСОБА_9 зустрічалася з ОСОБА_8 в автомобілі, а його просили вийти.

Судом при дослідженні показів ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , дотримані вимоги ст. 306 КПК України (1960р.), судом приймалися заходи щодо виклику в суд цих свідків, проте, відповідно наданих документів, їх місцезнаходження на час розгляду справи встановити було неможливо /т.14, а.с. 48-66; 91/.

Показами свідка ОСОБА_41 , з яких вбачається, що на технічному паспорті квартири по АДРЕСА_3 , під заставу якої видано було кредит ОСОБА_12 , стоїть не її підпис, до того ж паспорт мав бути завірений не гербовою, а іншою печаткою.

Висновком експертів про вартість залогового нерухомого майна, під яке видавалися кредити ОСОБА_42 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , зроблені на підставі наданих ОСОБА_8 недостовірних відомостей відносно технічного стану об`єктів нерухомості, їх ліквідності та інших даних /т3 а.с. 29-30, 86, 153; т.4, а.с. 35, 36, 87-88/.

А тому довод апеляції, що ОСОБА_8 непричетна до вказаних висновків, є безпідставним.

Як і твердження апелянтів, що засуджена не могла робити такі експертні висновки, воно спростовується, зокрема, таким висновком про залогову вартість нерухомого майна в АДРЕСА_5 , що належало ОСОБА_44 та надано в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_19 по кредиту, яке складено та підписано ОСОБА_8 .

Заяву апелянтів, що цей висновок зроблений 13.04.2006 року, коли засуджена перебувала у декретній відпустці, колегія суддів не бере до уваги, так як згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_45 придбав цю квартиру 14.12.2006 року, з інших документів, видно, що договір іпотеки квартири, заставна та кредитний договір оформлені 24.04.2007 року, а тому рік складання цього висновку ОСОБА_8 , в якому вказано, що перевірене майно належить ОСОБА_44 , тобто квартира, яка на час 15.04.2006 року йому ще не належала, слід розцінювати як помилково зазначений /т.3, а.с. 95-98, 104-106, 117-118/.

Згідно протоколу огляду нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_8 , вказане за цими адресами нерухоме майно знаходиться в неналежному стані /т.8, а.с. 88-101/.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи висновки спеціалістів ХФ ЗАО КБ «Приватбанк» про ринкову вартість нерухомого майна за вищевказаними адресами значно завищені і не підтверджуються на суму 1073454 грн. /т.6, а.с. 9-144/.

Як слідує із повідомлення Державної податкової інспекції у м.Херсоні свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_46 від 24.07.2003 року та сплати єдиного податку у 2008 році на вказану особу не видавалися, підприємець ОСОБА_19 у 2006 році доходів не мала, ОСОБА_16 і ОСОБА_14 взагалі на податковому обліку, як підприємці, не знаходяться /т.11, а.с. 74-88/.

За висновком судово-почеркознавчої експертизи рукописні записи в довідці ООО «Амаз-Інвест» про доходи ОСОБА_15 , виконані ОСОБА_9 /т.7, а.с. 40-51/.

Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 були виявлені підроблені печатки відділення «Таврійське КБ «Приватбанк», Херсонського БТІ, які відповідно висновку судово-технічної експертизи, використані в листі вказаного відділення Банку, технічних паспортах домоволодінь по АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_10 , дані печатки були належно упаковані і надійшли на експертизу без порушення упаковки /т.7, а.с. 10-25; т.8, а.с. 66-73/.

Згідно висновку судово-економічної експертизи при здійсненні кредитних операцій за кредитними угодами з ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ПАО КБ «Приватбанк» діями ОСОБА_8 . Банку спричинені матеріальні збитки на суму 743427,97 грн. /т.7, а.с. 155-182/.

Наведені докази та інші, викладені у вироку докази, підтверджують винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у заволодінні коштами Банку у крупному розмірі за попередньою змовою.

Доводи апелянтів, що факт попередньої змови засуджених не доведений, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними доказами, які свідчать про домовленість їх на заволодіння коштами Банку, та вчинення спільних узгоджених дій для досягнення даної мети шляхом зловживання ОСОБА_8 своїм службовим становищем.

Не обґрунтований також довод апеляцій ОСОБА_9 і її захисника, що засуджена не є суб`єктом вказаного злочину, оскільки цей злочин вчинила у співучасті із службовою особою, заволоділи коштами Банку і виходячи із загальних засад закону про кримінальну відповідальність є суб`єктом злочину, за який засуджена, проте її дії необхідно кваліфікувати як пособника, яка сприяла вчиненню злочину ОСОБА_8 , тобто за ст. 27ч.5-ст.191ч.5 КК України.

Не можна погодитися із заявою захисника засудженої ОСОБА_9 про порушення вимог ст.ст. 132, 143 КПК України (1960р.) при пред`явленні останній обвинувачення, так як постанова про притягнення ОСОБА_9 і постанови про зміну обвинувачення відповідає вимогам закону, в цих документах вказані час, місце, спосіб вчинення злочину, чиїм майном засуджена заволоділа та кваліфікація дій.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 359 ч.1 КК України також підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами.

Так, відповідно до протоколу обшуку автомобіля «Хюндай Гетц», який на праві власності належав ОСОБА_9 , під час обшуку в салоні, виявлений та вилучений предмет чорного кольору схожий на засіб зняття інформації, який був упакований в пакет та підписаний понятими /т.13, а.с. 14-18/.

В такій упаковці цей предмет надійшов на експертне дослідження відповідно до висновків якого, даний об`єкт є аудіо/відео регістратор спеціально розроблений для негласного отримання інформації і знаходиться у робочому стані /т.13, а.с. 74-76/.

Свідок ОСОБА_47 , який був понятим під час огляду автомобіля підтвердив, що в автомобілі ОСОБА_9 виявили чорний предмет схожий на брелок.

Свідок ОСОБА_48 показав, що в 2010 році на прізвище ОСОБА_27 , на її адресу відправляв новою поштою товар коробку, на якій був малюнок брелока, так як працює із Інтернет магазином.

Такі дані підтверджуються товарно-транспортною накладною від 05.10.2010 року і свідка, що ОСОБА_9 08.10.2010р. отримала цю посилку.

Свідок ОСОБА_49 підтвердив, що у ОСОБА_9 був пристрій відеонагляду з камерою і флешкою, візуально схожий на брелок, засуджена прохала його допомогти розібратися з цим пристроєм.

Суд вказаним доказам, які узгоджуються між собою, дав належну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів та правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину.

А доводи захисника ОСОБА_11 , що суд не дав оцінки показам ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , є безпідставними.

Таким чином, доводи захисників і засуджених про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи суперечить встановленим обставинам.

Необґрунтованими є доводи апелянтів про неповноту досудового та судового слідства, так як з матеріалів справи вбачається, що під час досудового слідства і в суді були встановлені і перевірені всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, перевірялася позиція захисту засуджених про їх невинуватість в інкримінованих злочинах шляхом допиту свідків, в тому числі за клопотанням захисту, дослідження письмових доказів.

При перевірці матеріалів справи не встановлено таких порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли скасування вироку.

Клопотань щодо необхідності з`ясування інших, невстановлених досудовим слідством обставин, а також про доповнення судового слідства, засуджені і захисники не заявляли.

Твердження захисника ОСОБА_8 ОСОБА_6 в доповненнях до апеляції, що підставою для скасування вироку і направлення справи на додаткове розслідування є не скасована постанова слідчого від 24.04.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_8 за ст. 366 КК України /т.15, а.с. 256-258/ є неспроможними, так як ця постанова стосується інших фактів, а саме оформлення документів та кредитів на ім`я ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 і ніяким чином не стосується пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, визнаного судом доведеним по даній справі.

Таким чином апеляції засуджених і їх захисників є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 необхідно змінити в порядку ч.2 ст. 365 КПК України (1960р.).

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання та основного покарання, визначеного ОСОБА_9 , то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України і є справедливим. Разом з тим, на думку колегії, при призначенні засудженій додаткового покарання, яким її позбавлено права займати певні посади, суд допустився помилки, так як засуджена вказані посади не займала, службовою особою не була, але колегія суддів позбавлена можливості усунути дане порушення, враховуючи вимоги ст. 365 КК України 1960 року.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляції захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 травня 2013 року щодо ОСОБА_9 змінити в порядку ст. 365 КПК України 1960 року.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 зі ст. 191 ч.5 КК України на ст.ст. 27ч.5-191ч.5 КК України, призначивши покарання, визначене судом 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік і з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

Вважати ОСОБА_9 також засудженою за ст.359 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі і за ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, на 7 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

В решті вирок щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Цей же вирок відносно ОСОБА_8 Зпалишити без змін.

Судді: (три підписи)

згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .