05.11.2015 Справа № 717/1555/15-к

ВИРОК
5 листопада 2015 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Романківці Сокирянського району Чернівецької області та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, учня Кельменецького професійного ліцею, раніше судимого 23.09.2014 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік , -
за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України, -
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника служби в справах
дітей Кельменецької РДА ОСОБА_6 ,
представника кримінальної міліції
в справах дітей ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 16.10.2014 року, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в АДРЕСА_2 з багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ 2106», який належить потерпілому ОСОБА_9 , викрав бувший у використанні сабвуфер з колонкою вартістю 192 гривні та підсилювач звуку до сабвуфера вартістю 201 гривня, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 393 гривні.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 повторно 04.06.2015 року, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в АДРЕСА_2 з будинку, який належить потерпілому ОСОБА_9 , повторно викрав ноутбук «ASUS x 551» 2014 року виготовлення вартістю 3000 гривень, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку),поєднану з проникненням в житло, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3000 гривень.
Обвинувачений вчинив злочини за таких обставин. 16.10.2014 року приблизно о 4 годині обвинувачений ОСОБА_3 проходив повз будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 . На вулиці біля будинку стояв автомобіль марки ВАЗ - 2106 , який належить потерпілому. Обвинувачений ОСОБА_3 вирішив викрасти з автомобіля бувший у використанні сабвуфер з колонкою та підсилювача звуку, про які йому було, раніше відомо. З цією метою обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до автомобіля та шляхом вільного доступу до багажника автомобіля, який був не зачинений, відчинив багажник автомобіля, звідки руками вийняв бувший у використанні сабвуфер з колонкою, вартістю 192 гривні та підсилювач звуку до нього вартістю 201 гривень, висмикнувши проводку. Викрадені речі неповнолітній ОСОБА_3 привласнив та залишив місце події. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 393 гривні.
Крім того, 04.06.2015 року приблизно о 15 годині обвинувачений ОСОБА_3 проходив повз будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 . Він вирішив викрасти з будинку потерпілого бувший у використанні ноутбук , який він раніше бачив у житловому будинку ОСОБА_9 . З цією метою він без згоди потерпілого увійшов в будинок через незачинені вхідні двері, звідки з однієї з кімнат таємно викрав та привласнив бувший у використанні ноутбук марки "ASUS х 551 м" 2014 року виготовлення, вартістю 3000 гривень. Таким чином своїми умисними протиправними діями, неповнолітній ОСОБА_3 завдав ОСОБА_9 , матеріальних збитків на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що 16.10.2014 року приблизно о 4 годині він проходив повз будинок потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . На вулиці біля будинку стояв автомобіль марки ВАЗ - 2106 , який належить потерпілому. Він відчинив багажник автомобіля, який був не зачинений і звідки руками вийняв бувший у використанні сабвуфер з колонкою, вартістю 192 гривні та підсилювач звуку до нього вартістю 201 гривень, висмикнувши проводку Викрадені речі неповнолітній він привласнив, принісши їх до себе додому. Також 04.06.2015 року приблизно о 15 годині він проходив повз будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 . Він вирішив викрасти з будинку потерпілого бувший у використанні ноутбук , який він раніше бачив у житловому будинку ОСОБА_9 . З цією метою він без згоди потерпілого увійшов в будинок через незачинені вхідні двері, звідки з однієї з кімнат таємно викрав та привласнив бувший у використанні ноутбук, вартістю 3000 гривень. Про вчинене він щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, вчинив крадіжку через недостатність коштів для життя, так як він отримує стипендію в сумі 300 гривень і матеріально його утримує лише мати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинуваченого немає, а тому судовий розгляд був обмежений його допитом та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 та ч.3 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло.
При цьому суд вважає, що з обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України слід виключити таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину повторно, оскільки така кваліфікуюча ознака відсутня в частині 3 чст.185 КК України і є відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, посередньо характеризується за місцем навчання, часто хворіє інфекційними хворобами, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочинів неповнолітнім. Обставиною, що пом`якшує покарання суд відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт та за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Суд вважає, що покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді громадських робіт більш суворим у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання, призначеного за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.09.2014 року за ч.2 ст.289 КК України у виді 3(трьох) років 1 (одного місяця) позбавлення волі.
Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_3 відсутні підстави для застосування ст.69 КК України, виходячи з наступного. Дійсно, наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання, проте, суд вважає, що вони, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України в період іспитового строку, встановленого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.09.2014 року, згідно якого він був засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, посередньо характеризується за місцем навчання. Таким чином, в матеріалах кримінального провадження, відсутні дані про особу ОСОБА_3 які б давали суду можливість дійти обґрунтованого припущення про те, що призначення йому більш м`якого покарання буде дійсно необхідним і цілком достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Також суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання на підстав ст. ст..75,104 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком суду.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При призначенні покарання суд враховує: умови життя незадовільні матеріально побутові умови та умови виховання ОСОБА_3 , відсутність належного контролю за поведінкою дитини з боку матері, відсутність участі у вихованні неповнолітнього батька, рівень розвитку обвинуваченого, який є неповнолітнім та не має повної загальної середньої освіти, враховується, що обвинувачений негативно оцінює вчинене ним діяння.
Суд вважає, що дані покарання обвинуваченому, з врахування вказаних вище обставин, будуть достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто такі покарання відповідатимуть цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.
Суд вважає, що речові докази по справі необхідно повернути потерпілому.
Чинним КПК України при ухваленні вироку не передбачено можливість обрання судом запобіжного заходу до набрання обвинувальним вироком законної сили. Крім того відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч.1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України. Таким чином, обрання запобіжного заходу вироком суду могло б мати місце лише при можливості негайного виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу. Чинним КПК України не передбачено негайне виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу, на відміну від ухвали слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу, яка відповідно до ст. 205 КПК України підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Враховуючи дані обставини та вимоги КПК України, суд вважає неможливе обрання стосовного обвинуваченого ОСОБА_3 будь якого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 100(ста) годин громадських робіт;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_3 призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді громадських робіт більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначеного за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.09.2014 року за ч.2 ст.289 КК України, у виді 3 (трьох) років 1 (одного місяця) позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту взяття його під варту.
Речові докази по справі: сабвуфер та ноутбук марки "ASUS х 551 м" 2014 року виготовлення визнати за потерпіли ОСОБА_9 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя