30.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/2472/15-к
Провадження №1-кп/205/324/15
Ед.унік.№205/2472/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Дніпропетровську, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000200 від 20 січня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, освіта середня-спеціальна, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська №2-1156/2008 від 12 лютого 2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на користь ОСОБА_4 , починаючи з 05 грудня 2007 року. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, в результаті чого, станом на 21 лютого 2012 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 20386 грн.13 коп. Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 , починаючи з 21 лютого 2012 року до 20 січня 2015 року виплат по аліментам не здійснював, тобто 34 місяці та 27 днів злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, в центр зайнятості Ленінського району м.Дніпропетровська не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, на попереджувальні листи ВДВС Ленінського району м. Дніпропетровська про необхідність погасити заборгованість і сплачувати аліменти не реагував, внаслідок чого, станом на 20 січня 2015 року, у нього утворилась заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в сумі 37 033 грн.50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав частково та пояснив суду, що згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2008 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на користь ОСОБА_4 , починаючи з 05 грудня 2007 року. Аліменти він сплачував коли була фінансова можливість, крім того купував речі дитині, або давав гроші на кишенькові витрати. При цьому, обвинувачений пояснив суду, що не визнає суму заборгованості по аліментам, оскільки в період часу з травня 2011 року до листопада 2013 року, його колишня дружина з сином проживали разом з ним та знаходились на його забезпеченні, у зв`язку з чим за цей період аліменти не повинні були нараховувати.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що обвинувачений, згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на її користь, починаючи з 05 грудня 2007 року. Після рішення суду, обвинувачений ОСОБА_5 спочатку аліменти сплачував, але починаючи з лютого 2012 року аліменти взагалі не сплачував, іншої допомоги на утримання дитини не надавав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 37033 грн.50 коп.

Крім того, винність обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується письмовими доказами, долученими до обвинувального акту: копією виконавчого листа (а.с.14), виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2008 року, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на користь ОСОБА_4 , починаючи з 05 грудня 2007 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16); копіями попереджень ВДВС Ленінського району м. Дніпропетровська про необхідність сплати заборгованості по аліментам (а.с.30); довідкою, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_5 (а.с.66) на обліку у центрі зайнятості Ленінського району м.Дніпропетровська не перебував, а також довідкою-розрахунком заборгованності по сплаті аліментів (а.с.28).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не повинен був сплачувати аліменти у період сумісного проживання з потерпілою ОСОБА_4 з травня 2011 року до листопада 2013 року, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються пояснення потерпілої, згідно з якими, у зазначений обвинуваченим період вони дійсно проживали в одній квартирі, однак ОСОБА_5 їх не утримував та коштів не давав.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги, як підтвердження вищевикладених пояснень обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки зазначені свідки лише підтвердили суду сам факт сумісного проживання обвинуваченого та потерпілої, про що остання теж не заперечувала, однак жодним чином не змогли підтвердити факт ведення сумісного господарства.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1