Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

5 жовтня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0018026,

у с т а н о в и в :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

12.08.2015 року заступник прокурора м. Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.396 КПК України, і встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Так, на переконання прокурора, підставою для скасування вироку у згаданій раніше частині і ухвалення нового вироку є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, ст.75 КК України та невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що передбачено ст.ст.409, 414 КПК України.

Водночас, згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Оскільки прокурор просив призначити ОСОБА_2 таке саме за видом та розміром покарання, яке призначив суд першої інстанції, обґрунтування його апеляційної скарги невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість не узгоджувалося з її вимогами.
Крім того, прокурор просив призначити ОСОБА_2 покарання у визначеному раніше розмірі за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за якими обвинувачення ОСОБА_2 не висувалося, оскільки вироком суду першої інстанції він визнаний винним у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений строк.
17.09.2015 року копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вручена уповноваженій особі прокуратури міста Києва, що підтверджується підписом на зворотному повідомленні.
Проте в установлений судом строк прокурор не усунув недоліки апеляційної скарги, а тому вона підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 повернути.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1