УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4721/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 02 вересня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в Райківській виправної колонії (№73).
На розгляд до суду надійшло спільне подання виконувача обов?язки начальника Райківської виправної колонії (№73) та голови спостережної комісії при Бердичівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Ухвалою районного суду від 10 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_8 в минулому двічі звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак надану йому довіру не виправдав та знову скоював тяжкі корисливі злочини, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання районний суд не вбачає.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання задовольнити.Вказує на те, що ухвала суду є незаконна і необґрунтована.
Заслухавши доповідача, засудженого і захисника про задоволення апеляційної скарги засудженого, прокурора, який просив частково задовольнити апеляційну скаргу засудженого, зарахувати ОСОБА_8 час перебування його під вартою під час досудового розслідування кримінальної справи до строку відбування покарання з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м?яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Зі змісту подання та долученої до нього характеристики на засудженого ОСОБА_8 видно, що останній характеризується позитивно, як такий, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Разом з тим, їх зміст не у повній мірі відповідає дослідженим у судовому засіданні матеріалам особової справи засудженого.
Зокрема, впродовж двох років відбуття покарання у Райківській виправній колонії №73, ОСОБА_8 отримав лише два заохочення. Дані заохочення надані засудженому впродовж короткого проміжку часу, що безпосередньо передував розгляду питання про можливість застосування щодо нього пільги передбаченої ст.81 КК України. Незважаючи на працевлаштування, інших заохочень після направлення подання до суду не отримував.
Відповідно до наявного у матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу спільного засідання комісії Райківської виправної колонії №73 та спостережної комісії при Бердичівській райдержадміністрації №3 від 19.02.2015 року за результатами вирішення питання заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, засудженому ОСОБА_8 у поданні матеріалів до суду було відмовлено, так як він не став на шлях виправлення.
Окрім цього, відповідно до протоколів датованих 12.08.2015 року і 20.09.2015 року членами комісії Райківської виправної колонії №73 двічі встановлювався факт користування засудженим забороненими саморобними електронагрівальними приладами, з одночасним стягненням з нього завданих установі матеріальних збитків, однак будь-якої правової оцінки встановленим фактам адміністрацією установи виконання покарання не надано.
Також при прийнятті рішення судом враховано той факт, що ОСОБА_8 в минулому двічі звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак надану йому довіру не виправдовував та знову скоював тяжкі корисливі злочини.
Встановивши зазначені обставини районний суд цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні спільного подання адміністрації установи та голови спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Ухвала суду, є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.
Доводи прокурора про зарахування ОСОБА_8 часу перебування його під вартою під час досудового розслідування кримінальної справи до строку відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апеляційний суд не переглядає в апеляційній інстанції вирок суду щодо ОСОБА_8 і питання про зарахування вказаного строку не було предметом розгляду суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: