Справа № 603/702/15-к
Провадження № 1-кс/603/58/2015
У Х В А Л А
"23" жовтня 2015 р.Слідчий суддя Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого слідчого відділення Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відомості щодо правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 11.07.2014 року,-
в с т а н о в и в:
Слідчим СВ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області Шуя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 від 11.07.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Слідчий СВ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим старшим прокурором прокуратури Монастириського району ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що свідчить про те, що він з метою уникнення відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він буде надалі переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, що призведе до затягування досудового розслідування, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної його поведінки.

Як убачається із клопотання, ОСОБА_5 , будучи директором ТОВ «Аграрний цукровий альянс», 30 грудня 2013 року уклав договір № 268-05/13 складського зберігання масла вершкового з ПАТ «Аграрний фонд», згідно якого зобов`язувався зберігати масло вершкове в кількості 22 тони, належне ПАТ «Аграрний фонд», по вул. Я. Стецька, 11 м. Монастириська Тернопільської області до пред`явлення вимоги останнім. Так, 08 червня 2014 року в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене. Реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_5 08 червня 2014 року без повідомлення ПАТ «Аграрний фонд», за відсутності пред`явлення вимоги, щодо повернення масла вершкового, здійснив вивезення масла вершкового в кількості 22 тони з місця його зберігання вул. Я. Стецька, 11 м. Монастириська Тернопільської області в невідомому напрямку, без мети повернення, чим привласнив майно, що належить ПАТ «Аграрний фонд», яке йому було ввірене, спричинивши шкоду ПАТ «Аграрний фонд» на суму 831538,84 грн.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000121 від 11.07.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За положенням ч.1 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 ст.189 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

02 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, 19 червня 2015 року - оголошено в розшук.

З аналізу змісту ст.ст.42, 277 КПК України вбачається, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення. Саме із цим моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Однак, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що письмове повідомлення про підозру всупереч встановленим вимогам особі не вручено, про що свідчить відсутність на наявному у матеріалах провадження повідомленні про підозру від 02.06.2015 року першого заступника начальника відділу начальника СВ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_7 підпису підозрюваного із зазначенням дати та часу, а також відсутність будь-якого підтвердження у матеріалах кримінального провадження про одержання ОСОБА_5 письмового повідомлення про підозру. Крім цього, у матеріалах провадження відсутні докази виконання вимог положень ст. 278 КПК України про вжиття заходів по врученню письмового повідомлення про підозру і прокурором суду їх не надано.

Слідчий суддя вважає за необхідне відмітити, що, не зважаючи на одержані дані щодо національності, громадянства, місця народження, проживання та реєстрації у Республіці Узбекистан (про що вказано у клопотанні слідчого), письмова підозра не перекладена на узбекську мову, що, на переконання слідчого судді, не узгоджується із правовими позиціями Європейського суду з прав людини з огляду на важливість такої процесуальної дії (у формі власне здійснення повідомлення шляхом його вручення) та необхідності забезпечення реальності та ефективності права, ґарантованого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

При цьому згідно ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій за законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст.42 цього Кодексу.

У відповідності до положення ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Поняття повідомлення наведено у ч.1 ст.111 КПК України, відповідної до якої повідомленням у кримінальному провадженні є процесуальна дія, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

У відповідності до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Виходячи із правового аналізу вище наведених правових норм, а також досліджених матеріалів провадження, слідчий суддя вважає, що оскільки у матеріалах провадження відсутнє підтвердження отримання особою письмового повідомлення про підозру або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, особа статусу підозрюваного не набула, а тому щодо неї не може вирішуватися питання щодо застосування запобіжного заходу.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, місцезнаходження ОСОБА_5 в Україні - невідоме, постановою першого заступника начальника відділу начальника СВ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області від 19 червня 2015 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Разом із тим, у матеріалах провадження містяться дані щодо місця реєстрації ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 Республіки Узбекистан, про що також зазначено у анкетних даних, наведених у клопотанні.

А тому, визначаючись із клопотанням, слідчий суддя не вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що письмова підозра ОСОБА_5 не вручена у зв`язку з тим, що не представляється можливим встановити його місцезнаходження в Україні, оскільки дані матеріалів свідчать, що місце реєстрації особи відоме, проте передбачені і необхідні заходи по врученню письмової підозри не вжиті (відсутні будь-які докази вжиття заходів по повідомленню особи, зокрема і з врахуванням того, що при відсутності відповідного міжнародного договору про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва).

Крім цього, як слідує із досліджених матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування з`ясовано відомості про те, що станом на травень 2015 року ОСОБА_5 не перетинав державний кордон України, проте такі відомості станом на момент складення повідомлення про підозру (тобто, прийняття процесуального рішення) відсутні. Лише у жовтні 2015 року слідчий звернувся із відповідним запитом для з`ясування такої інформації, відповідь на який на момент розгляду клопотання не одержана.

Наведене свідчить, що особі, яка вказана у клопотанні слідчого, письмове повідомлення про підозру не вручене, а тому безпідставними є посилання прокурора про внесення до ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, враховуючи установлене, слідчий суддя вважає, що в розумінні вищевказаної правової норми ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а тому щодо нього не може вирішуватися питання щодо застосування запобіжного заходу, а отже, наявність підстав, передбачених ст.189 КПК України, прокурором не доведено, а тому у задоволенні клопотання у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.188 190 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відомості щодо правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 11.07.2014 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: підпис

Копія з оригіналом вірна.

Слідчий суддя: ОСОБА_1