Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-19/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2010 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
за участі: прокурора ОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Російської Федерації, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера за віком, раніше не судимого, проживаючого за адресою: Комсомольськ, с. Низи, вул. Чекаліна 3-а,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоровя особи за наступних обставин:

16 січня 2006 року близько 15 год. 00 хв. в приміщенні магазину «Продукти», розташованому по вул.Горького, 85, села Низи міста Комсомольська, ОСОБА_6, на ґрунті неприязнених відносин, затіяв з потерпілим ОСОБА_4 сварку. Після чого, маючи умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вийшов на двір, де з ножем у руці чекав ОСОБА_4

Коли ОСОБА_4 вийшов з магазину, підсудний ОСОБА_6, реалізуючи свій злочинний умисел, підбіг до потерпілого і завдав йому три удари ножем в область спини та грудної клітини. Від нанесених ударів потерпілий упав на землю, чим скористався ОСОБА_6 і продовжив наносити йому удари в область обличчя і рук. В ході бійки потерпілий ОСОБА_4, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_6, завдав останньому декілька ударів в обличчя, перехопив ніж і припинив у такий спосіб злочинні дії підсудного.

Внаслідок умисних дій підсудного потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді трьох поранень лівої половини грудної клітки, не менше ніж одне з яких є проникаючим в грудну порожнину з утворенням гемотораксу, рани в області нижньої шелепи справа, рани на зовнішній поверхні ліктьового суглоба, рани на тильній поверхні основної фаланги 5 пальця лівої кісті, дрібної поверхневої рани по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, які в сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і є небезпечним для життя в момент їх заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав повністю та пояснив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не завдавав, а навпаки став жертвою неправомірних дій потерпілого.

Однак не дивлячись на невизнання вини підсудним, винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного злочину за обставин наведених в описовій частині вироку, повністю підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

Картою виїзду швидкої медичної допомоги, відповідно до якої повідомлення про виявлення потерпілого ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями надійшло в 15 год.31 хв. (т.1а.с.72).

Протоколом огляду місця події, в ході якого на подвірї магазину «Продукти», розташованому по вул.Горького, 85, села Низи міста Комсомольська, виявлені сліди речовини бурого кольору схожої на кров (т.1 а.с.20). Аналогічні сліди було виявлено на одязі потерпілого ОСОБА_4, вилученого в приміщенні Комсомольської ЦМЛ. На майці, футболці та светрі потерпілого, крім того, були виявлені по три отвори з лівої сторони на кожному предметі одягу відповідно (т.1 а.с.23).

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи вилучений в ході огляду місця події складний ніж холодною зброєю не являється (т.1а.с.153).

Під час огляду в судовому засіданні вилученого по справі ножа, фахівцем-криміналістом надано висновок про те, що виявлені на ньому відбитки пальців для ідентифікації непридатні (т.1а.с.264).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи (т.2а.с.5) у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох ран лівої половини грудної клітки по середньо пахвовій лінії на рівні 6 міжреберя, по задньопахвовій лінії на рівні 7-го міжреберя, по середньо пахвовій лінії на рівні 11 міжреберя; рани в області нижньої щелепи справа, рани по зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу; рани по тильній поверхні основної фаланги 5 пальця лівої кісті, дрібної поверхневої рани по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу. Рани грудної клітини утворилися від не менше трьох ударів в ліву її половину колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа. Рани в області нижньої щелепи, ліктьових суглобів та основної фаланги 5-го пальця лівої кісті утворилися від дії гостро-ріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа. Наявність 200мл крові, отриманих при проведенні пункції лівої плевральної порожнини на другий день після травми, переконливо свідчать про те, що хоча б одне з трьох поранень грудної клітини є проникаючим в грудну порожнину з утворенням гемотораксу. Встановити яке саме з поранень грудної клітини (чи навіть усі) були проникаючими, по даним медичної документації на імя ОСОБА_4 неможливо. Тому всі поранення лівої половини грудної клітки з проникненням в грудну порожнину та гемотораксом оцінюються лише в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Рана 5-го пальця лівої кісті була ускладнення після травматичною контрактурою Дюпюітрена, в звязку з чим 14.03.2007 року проведена операція висічення рубцьовозміненого апоневрозу лівої кісті. Тому дана рана кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоровя. Рани в області нижньої шелепи, лівого ліктьового суглобу відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Поверхневої рани правого ліктьового суглобу легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні на площині, як з прискоренням, так і без нього. Показання потерпілого ОСОБА_4, надані ним на досудовому слідстві, відповідають обєктивним судово-медичним даним по давності, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддю травми, кількості ударів ножем. Обєктивних судово-медичних даних про положення ОСОБА_4 під час нанесення йому тілесних ушкоджень не виявлено. Різнобічна локалізація тілесних ушкоджень може свідчити про те, що ліва половина грудної клітини (передньо- і задньо-бокова поверхні), лівий та правий ліктьові суглоби, ліва кисть та обличчя були доступні для нанесення поранень. Проникаюче поранення грудної клітини у ОСОБА_4 було ускладнено розвитком гемотораксу, після травматичного ексудативного плевриту. Рана 5-го пальця лівої руки ускладнилася контрактурою Дюпюітрена, яка була усунута оперативним шляхом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що між ним та підсудним виникли неприязні стосунки під час судового розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 в спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Так як останній просив ОСОБА_4 надати в суді неправдиві свідчення проти ОСОБА_7, але потерпілий відмовився. Після цієї розмови ОСОБА_6 неодноразово погрожував потерпілому, що «поріже» і його, і ОСОБА_8, а також демонстрував складний ніж. З того моменту стосунки між ними погіршилися.

Про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 показав, що 16 січня 2006 року він прийшов в магазин за пивом. В магазині зустрівся з підсудним, той був на підпитку, почав чіплятися до нього і пропонував вийти на вулицю «на розмову», але ОСОБА_4 відмовився і ОСОБА_6 залишив приміщення магазину. Через деякий час ОСОБА_4 вийшов з магазину, коли несподівано його окликнув підсудний і заявив, що зараз буде його «різати», після чого ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_4 ззаду і тричі ударив його. Потерпілий повернувся до підсудного обличчям, відштовхнув його і побачив на землі кров. В цей момент ОСОБА_6 наніс йому ще один удар ножем у живіт, від чого потерпілий втратив рівновагу і упав на землю. Скориставшись цим, підсудний стрибнув на потерпілого зверху і почав наносити удари, намагаючись завдати йому ножові поранення.

Захищаючись від нападу підсудного, потерпілий вдарив його коліном в пах, від чого той впав і випустив ніж. Тоді ОСОБА_4 перехопив ніж і забіг в магазин з проханням викликати швидку та міліцію, проте продавець відповіла, що телефону в магазині немає. Після цього ОСОБА_4 направився до проїзної частини і через знесилля впав поруч з нею, тримаючи при цьому ніж під собою. Невдовзі зупинилась машина, приїхала швидка і він був доставлений в лікарню.

Підсудний ОСОБА_6 заперечуючи свою вину, підтвердив в судовому засіданні, що з потерпілим перебував в тривалих неприязних стосунках, які виникли під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8, де він /ОСОБА_6Г./ проходив потерпілим, а ОСОБА_4 неодноразово вимагав від нього забрати з міліції заяву про злочин, оскільки перебував з ОСОБА_8 в дружніх стосунках.

16 січня 2006 року ОСОБА_6 зустрів потерпілого біля магазину, і той знову запитав, чи забрав він заяву із суду, після чого ОСОБА_4 наніс підсудному удар в обличчя, від чого ОСОБА_6 упав і втратив свідомість. Подальші події памятає погано, до тями прийшов лише по приїзду лікарів. В лікарні дізнався, що у нього перелом носової перегородки і різана рана на лівій нозі. Заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4, а також наявність у нього ножа заперечував. Суду пояснив, що ніж належав потерпілому, свідченням чого є та обставина, що саме у ОСОБА_4 ніж був вилучений працівниками міліції.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи (т.2а.с.46) підсудному ОСОБА_6 згідно наданої медичної документації було заподіяно закритий перелом кісток носа зі змішенням, синці на обличчі, поверхова рана правої долоні. Перелом кісток носа, синці на обличчі утворилися від дії в ділянку лиця тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кісті рук, стисненні в кулаки та інші предмети з подібною характеристикою. Поверхова рана долоні могла утворитися від дії гостро-ріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа. По ступеню тяжкості перелом кісток носа відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, синці та поверхнева рана легкі тілесні ушкодження. Будь-яких даних про отримання ним в цей період черепно-мозкової травми в наданих документах не виявлено. Виявлені два дрібних шрами на лівій гомілці малоінформативні, вказати давність їх виникнення та походження неможливо. ОСОБА_6 був проставлений діагноз: «Прогресуючий церебральний атеросклероз, виражена судинна енцефалопатія на фоні атрофічних змін головного мозку, розповсюдженого остеохондрозу, деформуючого спондильозу з мнестичним та вестибуло-атактичним синдромом». Дана патологія в прямому причинному звязку з травмами від 16.01.2006 року не перебуває.

Свідок ОСОБА_9 показала, що в магазин зайшов потерпілий ОСОБА_4 і став з нею розмовляти. Через незначний проміжок часу до магазину зайшов підсудний ОСОБА_6 і став кликати потерпілого на вулицю. Чоловіки почали розмовляли на підвищених тонах і ОСОБА_9 запропонувала їм покинути приміщення магазину. Першим вийшов підсудний, а потім з магазину пішов і потерпілий. Через декілька хвилин потерпілий забіг в магазин, і попрохав викликати швидку допомогу, а також повідомив, що ОСОБА_6 його «підрізав». Телефону в магазині не було, тому потерпілий вийшов з магазину і пішов до калитки. ОСОБА_9 вибігла слідом і побачила, що потерпілий упав на асфальт на проїзній частині дороги, а поруч з ним ходив підсудний. Майже одразу зупинився автомобіль, водій якого викликав швидку допомогу. Через деякий час приїхала швидка та забрала ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в лікарню. Хто почав сварку та що відбувалося на вулиці сказати не може, бо перебувала в той час в приміщенні магазину.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що 16.01.2006 року вона бачила як ОСОБА_4 пішов в магазин. Він був легко одягнутий, тілесних ушкоджень і крові на ньому не було. ОСОБА_10 теж пішла в магазин і на подвірї біля магазину побачила ОСОБА_6 Не маючи бажання зустрічатися з останнім, ОСОБА_10 вирішила зачекати, поки він піде. Через деякий час з магазину вийшов потерпілий ОСОБА_4 і попрямував до калитки. Майже одразу ззаду до нього підійшов ОСОБА_6 і декілька разів рукою, як їй здалося, хлопнув ОСОБА_4 по спині. Після цього потерпілий та підсудний перемістилися і ОСОБА_10 перестала їх бачити, так як її обзору перешкоджав стовп. Не бажаючи зустрічатися із ОСОБА_6 свідок ОСОБА_10 повернулася додому. Через деякий час вона знову пішла в магазин і побачила, що ОСОБА_4 лежить біля дороги. У дворі магазину бачила плями крові.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив в судовому засіданні, що 16 січня 2006 року рухаючись на автомобілі в с.Низи неподалік від проїзної частини побачив потерпілого ОСОБА_4 в крові, який лежав на землі. Поруч з ним стояв підсудний ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_4 свідку стало відомо, що ОСОБА_6 завдав йому ножові поранення, захищаючись від злочинних дій ОСОБА_4 відібрав у підсудного ніж. Ніж дійсно знаходився під потерпілим, і був вилучений ОСОБА_11 в поліетиленовий пакет та переданий наряду міліції в приймальному відділенні Комсомольської ЦМЛ.

Свідок ОСОБА_12М підтвердив, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 виник конфлікт через кримінальну справу, порушену проти ОСОБА_13 Свідок ОСОБА_12 був очевидцем того, як ОСОБА_6 просив ОСОБА_4 надати свідчення по цій справі проти ОСОБА_14, а отримавши відмову, затіяв сварку, в ході якої демонстрував складний ніж та погрожував його застосуванням.

В судовому засіданні ОСОБА_15 засвідчив суду, що при розгляді кримінальної справи дійсно заявляв клопотання про допит в суді в якості свідка ОСОБА_4, оскільки від нього дізнався, що ОСОБА_6 просив його дати в суді неправдиві свідчення.

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що перебуваючи в складі слідчо-оперативної групи, виїжджав на виклик в с. Низи. В ході огляду місця події біля магазину були виявлені сліди речовини бурого кольору, схожі на кров. Також на місці пригоди було вилучено складний ніж, але при яких обставинах він не памятає. Після цього група поїхала до приймального відділення, куди привезли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 У ОСОБА_6 передня частина куртки та її рукава були в крові, з носу йшла кров. ОСОБА_4 перебував в непритомному стані, і опитати його не вдалося. В лікарні був вилучений особистий одяг ОСОБА_4 Підсудний ОСОБА_6 в цей же день був доставлений в Комсомольський МВ УМВС. При допиті ОСОБА_6 повідомив, що потерпілий здійснив на нього напад з ножем, і наніс йому ножове поранення голені. Брюки підсудного були в крові, а також він показував різану рану на голені. Там же в міліції, у підсудного було вилучено верхній одяг.

Свідок ОСОБА_17 на досудовому слідстві показав, що 16.01.2006 року він, в складі слідчо-оперативної групи, разом із слідчим Потикан В.В. виїжджав в с. Низи. Слідчий складав протокол, а він опитував продавця магазину, від якої дізнався, що в приміщенні магазину між потерпілим і підсудним виник конфлікт, а через деякий час ОСОБА_4 знову повернувся до приміщення магазину і повідомив, що ОСОБА_6 наніс йому ножові поранення. При огляді місця події на подвірї магазину, біля калитки, а також на проїзній частині дороги були виявлені сліди крові. Після складання протоколу слідча група направилась в лікарню, звідки до міліції був доставлений ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що 16 січня 2006 року за вказівкою начальника міліції виїжджав в приймальне відділення Комсомольської ЦМЛ, куди з ножовим пораненням був доставлений ОСОБА_4 Потерпілого зразу не опитував через те, що той був без свідомості.

На досудовому слідстві та в суді підсудний ОСОБА_6, заперечуючи свою вину, наполягав на тому, що тілесних ушкоджень потерпілому він не завдавав, а навпаки потерпілий несподівано вдарив його рукою в обличчя, від чого ОСОБА_6 втратив свідомість і прийшов до тями тільки в лікарні. Але суд не приймає згадані показання до уваги і розцінює їх як обраний спосіб захисту, так як вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме стабільними, послідовними та детальними показаннями потерпілого ОСОБА_4, в яких він зазначає, що ОСОБА_6 несподівано напав на потерпілого і завдав йому ножові поранення.

Показання ОСОБА_4 обєктивно підтверджуються висновками проведений по справі судово-медичних експертиз, в ході яких у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися від ударів колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа (т.1а.с.52, т.2а.с.5), також показаннями свідка ОСОБА_9, яка підтвердила, що саме ОСОБА_6 був ініціатором сварки з потерпілим і пропонував останньому вийти на двір «для розмови». Через деякий час, після того як ОСОБА_4 пішов з магазину, він повернувся і прохаючи на допомогу повідомив, що ОСОБА_6 завдав йому ножові поранення.

Свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві та в суді неодноразово підтвердила, що бачила як підсудний «хлопав» потерпілого рукою по спині. Ці свідчення узгоджується з показаннями потерпілого, в яких він вказує, що підсудний підбіг до нього ззаду і вдарив його ножем у спину. Враховуючи відстань, на якій ОСОБА_10 бачила вказану подію (близько 50 метрів), вона могла не помітити в руці ОСОБА_6 ножа і сприймати його дії як «хлопки» рукою по спині.

Аналізуючи наведені свідчення ОСОБА_10, які узгоджуються з показаннями потерпілого, та співставляючи їх із обєктивними даними, отриманими в ході судово-медичної експертизи ОСОБА_4, згідно яких у останнього на спині виявлено ножове поранення (по задньопахвовій лінії), суд дійшов висновку, що вилучений з місця пригоди ніж, що є знаряддям злочину, належиться саме підсудному ОСОБА_6, який завдав ним перший удар в спину ОСОБА_4, а потім і в інші частини тіла. В ході самооборони ОСОБА_4 вдалося перехопити ніж, факт вилучення знаряддя злочину у потерпілого лише підтверджує зроблені судом висновки.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні дружини підсудного ОСОБА_19 та його сина ОСОБА_20, в яких вони вказували, що згаданий ніж підсудному не належить і розцінює їх як спробу близьких родичів підсудного допомогти ОСОБА_6 уникнути покарання за скоєння тяжкого злочину, так як вони спростовуються наведеними раніше доказами.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, потерпілий ОСОБА_4 підтвердили, що потерпілий ОСОБА_6 раніше неодноразово демонстрував наявний у нього складний ніж, який він носив при собі.

Твердження підсудного про те, що одразу після нанесення удару потерпілим він втратив свідомість і нічого не памятає, і прийшов до тями лише в присутності лікарів, є неспроможними і спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили в судовому засіданні, що бачили як підсудний ОСОБА_6 стояв неподалік від потерпілого ОСОБА_4 в той час як останній лежав на землі. Після того, як приїхала катера швидкої допомоги потерпілого та підсудного забрали у лікарню, при цьому останній сідав до машини самостійно.

Доводи підсудного ОСОБА_6 про те, що допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_16В, ОСОБА_17, ОСОБА_21, які надавали показання на підтвердження вини підсудного, оговорюють ОСОБА_6, суд вважає хибними і розцінює їх як спробу підсудного в такий спосіб уникнути законного покарання за скоєння тяжкого злочину. Показання згаданих свідків оцінюються судом в сукупності з дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами. Підстав вважати, що вказані особи надали суді завідомо неправдиві свідчення суд не вбачає, їх показання є стабільними, послідовними, детальними та узгодженими між собою і обєктивно підтверджуються результатами проведених по справі слідчий та судових дій, висновками судових експертиз.

Наявність тілесних ушкоджень у підсудного (т.2а.с.46), які за його обґрунтуванням наніс йому потерпілий під час нападу на нього, не можуть бути свідченням /як вважає сам підсудний/ його непричетності до вчиненого інкримінованого діяння, оскільки логічного обґрунтовуються показаннями потерпілого, який не заперечив, що під час захисту від посягання ОСОБА_6 наносив тому удари, а ножове поранення голені у підсудного могло утворитися від того, що той наштрикнувся на ніж коли штовхав ОСОБА_4 ногами, коли останній лежав на землі, і уже перехопив у ОСОБА_6 ніж.

Після надходження до суду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6, підсудним та його захисником ОСОБА_5 подано скаргу на дії слідчих СВ Комсомольського МВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_24, в провадженні яких в різний час знаходилася згадана кримінальна справа. В своїй скарзі підсудний зазначає, що проведені по справі слідчі дії на його думку є незаконними, так як вони проведенні без порушення кримінальної справи. Однак згадані твердження є хибними з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи постановою заступника прокурора м.Комсомольська ОСОБА_25 від 18 травня 2006 року відносно ОСОБА_6 порушено кримінальну справу за фактом умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (т.1а.с.1). Слідчі дії проводилися уповноваженими особами після порушення кримінальної справи, а допущенні в процесуальних документах описки щодо статистичного номеру справи не можуть бути підставою для визнання слідчих дій незаконними. Також судом не встановлено порушень кримінально-процесуального законодавства при зупиненні та поновленні досудового слідства, призначенні судових експертиз, винесенні постанов про примусовий привід обвинуваченого, які могли б бути підставою для направлення справи на додаткове розслідування або для визнання здобутих у справі доказів недопустимими.

Оцінивши дослідженні та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_6 у вчиненні злочину проти життя та здоровя особи. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудного, його вік і стан здоровя, обстави, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_6 раніше не засуджувався, одружений, є пенсіонером за віком, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до експертного висновку ОСОБА_6 страждає на прогресуючий церебральний атеросклероз, виражена судинна енцефалопатія на фоні атрофічних змін головного мозку, розповсюдженого остеохондрозу, деформуючого спондильозу з мне стичним та вестибуло-атактичним синдромом.

За місцем попереднього місця роботи ОСОБА_6 характеризується позитивно. Допитані в судовому засіданні дільничний інспектор Лоза О.В., односельці підсудного ОСОБА_10 та ОСОБА_26, охарактеризували його, як конфліктну особу.

Відповідно до висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 є осудним, під дію ст.19 ч.2, ч.3 та ст.20 КК України не підпадає. В період інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_6 в стані тимчасового розладу психічної діяльності, чи іншому психотичному стані не перебував, тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на 16.01.2006 року та на час проведення експертизи стійким хронічним психічним захворюванням і недоумством не страждав і не страждає, а виявляє ознаки розладів особистості та поведінки на тлі церебрального атеросклерозу з легкими когнітивними змінами. Ступень цих порушень не така, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. При дослідженні особистісних особливостей ОСОБА_6 виявляє середню активність темпу психічних процесів і станів, низьку вразливість, виражену емоційну нестійкість, високий індекс психопатизації зі схильністю до антисоціальних вчинків та алкоголізації. (т.2а.с.69).

Обставин, які обтяжують або помякшують покарання підсудного, судом не встановлено.

В ході судового розгляду встановлено, що 16.01.2006 року медичне освідчення підсудного ОСОБА_6 на стан алкогольного спяніння проведено лікарем ОСОБА_27, який був уповноважений на проведення цих досліджень. Однак, приймаючи до уваги, що освідчення проведено поверхово, без урахування наявності у підсудного ряду захворювань, суд вважає недоведеним факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного спяніння і не приймає до уваги згадану обставину в якості обтяжуючої.

Підсудний ОСОБА_6 своєї вини в умисному спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, при обставинах встановлених судом, не визнав. В ході досудового та судового слідства надавав показання, в яких викладав вигадану версію захисту при цьому тлумачив події, що мали місце 16.01.2006 року на свою користь, що має на меті уникнути від відповідальності за скоєння тяжкого злочину.

З огляду на викладене, виходячи з положень ст.65 КК України, суд вважає, що для виправлення підсудного ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Приймаючи до уваги відсутність каяття підсудного та обставин, які помякшують його покарання, суд вважає, що підстави для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України відсутні.

Враховуючи похилий вік підсудного, якому на час розгляду справи, виповнилося 74 роки, його незадовільний стан здоровя, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробування та покласти на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.

Враховуючи те, що підсудний має незадовільний стан здоровя, суд вважає, що на засудженого не може бути покладено обовязок періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 позову, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду, тощо.

Потерпілий ОСОБА_4 вимогу про стягнення матеріальної шкоди на суму 3500 грн. обґрунтовує понесеними витратами на лікування, вартістю телиці, що загинула, залишившись без догляду, витратами на поїздки до Полтави, відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. обґрунтовує тим, що через отримане ушкодження змінив професійну діяльність внаслідок нерухомості мізинця, тілесні ушкодження призвели до погіршення здоровя, викликали постравматичні фактори, вплинули на реалізацію планів. Душевні страждання відчуває і на даний час.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 5 Постанови при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Розмір понесених на придбання ліків витрат доведений потерпілим відповідними товарними чеками на суму 277,90 коп. (т.1а.с.193-196). В іншій частині сума позову потерпілим не доведена, і з зазначених підстав задоволенню не підлягає.

Покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати понесені в звязку з придбанням ліків витрати, суд виходить з встановленого законом правила про те, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_6 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з підсудного, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер завданих потерпілому мук і страждань, повязаних із заподіянням йому тілесних ушкоджень за викладених обставин, а також з перенесення декількох операції та тривалість стаціонарного та амбулаторного лікування, істотністю змін в його життєвих відносинах та укладі життя, тяжкість негативних наслідків тощо. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан підсудного, та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди має становити 50000 грн.

Судові витрати, повязані з проведенням криміналістичної експертизи підлягають стягненню з засудженого відповідно до ст.91 КПК України.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст.81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити його від цього покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягти з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди в розмірі 277 грн. 90 коп. та відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

На користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області стягти з ОСОБА_6 94 грн.15 коп.

Речовий доказ по справі: ніж - знищити.

На вирок суд протягом 15 днів з часу проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий