Ухвала
іменем україни

11 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 13.05.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 25.04.2014 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2015 року щодо нього,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у тому, що вони 13.01.2015 приблизно о 22 годині, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, через вікно проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_9 , а саме 6 мобільний телефонів, рюкзак та наручний годинник, а всього на загальну суму 4 685 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, однак згодом були затримані працівниками міліції.
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання, вважаючи його занадто суворим та посилається, при цьому на те, що він визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся, вчинив злочин в наслідок збігу тяжких обставин та має незадовільний стан здоров`я в тому числі ряд хронічних захворювань, і тому вважає, що у суду є достатньо підстав для зменшення йому міри призначеного покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, або застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь суді, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які підтримали касаційну скаргу засудженого та просили пом`якшити покарання, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації дій у касаційній скарзі засудженим не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, а також обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі. При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано те, що він страждає на ряд тяжких захворювань, думку потерпілої щодо призначення покарання і те, що викрадене майно їй було повернуто тільки завдяки затриманню ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення злочину, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, і призначив покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, з яким погоджується колегія суддів.

Переконливих доводів, про необхідність призначення засудженому менш суворого покарання, або застосування ст.ст. 69, 75 КК України, у касаційній скарзі ОСОБА_7 не наведено.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3