Справа № 592/7234/15-к
Провадження № 1-в/592/310/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника Сумського СІЗО ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми у режимі відеоконференції під час трансляції з Сумським слідчим ізолятором клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косівщина, Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.30.03.2007 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

2.19.10.2011 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 3 років обмеження волі, покарання не відбув;

засудженого: 12.01.2015 року вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 262, ч.1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 357, ст.ст. 70, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць

про умовно-дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання. Клопотання обґрунтовує тим, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12.05.2015 р. ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.5 ст. 27-ч.2 ст. 262, ч.5 ст. 27-ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 2 місяців обмеження волі призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 19.10.2011 р. і остаточно призначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. В строк відбуття покарання зараховано знаходження ОСОБА_4 під вартою з 28.12.2012 року по 04.01.2013 року та з 27.08.2013 року по 13.05.2014 року включно. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми виправлено описку у вироку дату 28.12.2012 року з якої строк відбування покарання зараховано на 28.12.2011 року. На цей час ОСОБА_4 знаходиться в СІЗО м. Суми і станом на 03.08.2015 року відбута частина покарання становить 2 роки 1 місяць 11 днів, невідбута частина строку становить 11 місяців 20 днів. Злочин за який засуджено ОСОБА_4 відноситься до тяжкого злочину. На даний час ОСОБА_4 за час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, не конфліктний, свідомо дотримується вимог режиму відбуття покарання, довів своє виправлення. Просив суд звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми умовно-достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 20 днів.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі. Зазначив, що на даний час засуджений ОСОБА_4 має всі права на застосування ст. 81 КК України, оскільки відбув 2/3 призначеного вироком суду строку покарання, невідбута ним частина покарання становить 10 місяців 23 дні. Засуджений має поганий стан здоров`я отримав травму голови, батько хворий на онкологічне захворювання та потребує стороннього догляду. В СІЗО умови тримання значно гірші ніж у виправних установах, а те що засуджений утримується в цій установі не є його проблемою.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що з 28.12.2011 р. утримувався під вартою в СІЗО під час розгляду Зарічним районним судом справи, його випускали при скасуванні вироку. На даний час знайомиться з матеріалами кримінальної справи в Зарічному районному суді за його заявою. Має поганий стан здоров`я через проблеми з тиском, поганий стан здоров`я і у його батьків. Вказує, що виправився і в подальшому знайде постійну роботу і буде працювати. Пояснив, що з заявами про залучення до участі в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та про залучення до праці не звертався, один раз брав участь у покрасці забору, судові витрати за вироком суду не погашав.

Представник Сумського СІЗО ОСОБА_5 суду пояснив, що з 16.03.2015 р. ОСОБА_4 перебуває в установі, на даний час відбув 2/3 призначеного вироком суду строку, характеризується позитивно. СІЗО для засудженого не є місцем відбуття покарання, тому до праці його залучати не мають права. Стягнень і заохочень ОСОБА_4 не має, оскільки залучати до праці і застосовувати заходи заохочення мають право лише для осіб, які відбувають покарання у господарському відділенні установи. При вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що засуджений відбув 2/3 строку покарання, проте своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Спостережна комісія при Виконавчому комітеті Сумської міської ради, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду клопотання, представника у судове засідання не направила, що відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши пояснення захисника, засудженого, представника Сумського СІЗО та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 12.05.2015 р. вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч.3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 262, ч.1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 357, ст.ст. 70 КК України до покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 2 місяців обмеження волі із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 19.10.2011 р. і остаточно призначено до відбуття покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

В строк відбування покарання зараховано знаходження ОСОБА_4 під вартою з 28.12.2012 року по 04.01.2013 року та з 27.08.2013 року по 13.05.2014 року включно (а.с. 34 - 40).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28.01.2015 року вищевказаний вирок суду уточнено. ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано знаходження його під вартою з 28.12.2011 року по 04.01.2013 року та з 27.08.2013 року по 13.05.2014 року включно (а.с. 41).

Вказаний вирок суду набрав законної сили 31.01.2015 року.

Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.5 ст. 27-ч.2 ст. 262 КК України, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_4 є умисними тяжким.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Згідно Протоколу затримання особи від 16.03.2015 року ОСОБА_4 був затриманий (а.о.с. 1).

Відповідно до наданої Сумським СІЗО інформації початок строку відбування покарання 16.03.2015 р., кінець строку відбування покарання 23.07.2016 року; станом на 01.09.2015 р. засуджений ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, не відбута частина покарання становить 10 місяців 23 дні (а.с. 46).

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_4 знаходиться у Сумському слідчому ізоляторі, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18, ст. 89 Кримінально-виконавчого кодексу не є місцем відбування покарання для засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 залишений в СІЗО постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2015 р. до повного ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та протоколом судового засідання.

Вказаний факт безпосередньо підтвердив суду сам засуджений.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За час перебування у Сумському СІЗО ОСОБА_4 заохочень та стягнень не мав (а.с. 19).

Згідно наданої Сумським СІЗО характеристики, ОСОБА_4 в період з 17.03.2015 року характеризується позитивно, до праці не залучався (а.с. 20).

З пояснень засудженого та представника Сумського СІЗО встановлено, що Сумський слідчий ізолятор не є місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_4 , в установі останній перебуває у зв`язку з подачею ним заяви про ознайомлення з матеріалами справи та протоколом судового засідання, до участі у програмах диференційованого виховного впливу не залучався, з відповідними заявами про залучення до участі у зазначених програмах та про залучення до праці не звертався.

Посилання захисника адвоката ОСОБА_3 та засудженого на поганий стан здоров`я не є обставиною, яка враховується при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що ціли покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 є передчасним, а тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1