Справа №137/1720/15-к
Провадження №11-кп/772/960/2015
Головуючий в суді 1-ї інстанції

У Х В А Л А
іменем України
23 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суду Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 01.10.2015 року, якою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Козятинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше засудженого, останній раз 19.03.2014 року Козятинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И В:
З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2014 року ОСОБА_7 , вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області був засуджений за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 04.12.2013 року, кінець строку: 11.08.2016 року.
З 27.05.2014 року призначене покарання ОСОБА_7 відбуває у Літинській ВК №123УДПтС України у Вінницькій області.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвалою судді Літинського районного суду Вінницької області від 01.10.2015 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 відбуваючи покарання у Літинській ВК №123УДПтС України у Вінницькій області своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки згідно його характеристики, яка міститься в особовій справі ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання, яке виражене у вживанні спиртовмісних речовин, притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у вигляді поміщення у ДІЗО. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання. (а.с. 16), крім цього ОСОБА_7 за час перебування у Літинській ВК №123 мав 1 стягнення.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області від 01.10.2015 року. Просить ухвалити своє рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та не обґрунтованою, оскільки висновок суду про те, що ОСОБА_7 характеризується негативно, не відповідає дійсності, так як на його адвокатський запит від 25.09.2015 року він одержав характеристику на засудженого ОСОБА_7 в якій містяться обставини, які характеризують останнього з позитивної сторони, як особу яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 81 КК України умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та копії особової справи ОСОБА_7 вбачається, що під дію ст. 81 КК України останній підпадає, однак відповідно до витягів із протоколів № 26 від 29.10.2014 р. (а.с. 13), №10 від 20.04.2015 р. (а.с.14) та №23 від 23.09.2015 р. (а.с. 15), комісія Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених неодноразово відмовляла ОСОБА_7 у застосуванні до нього ст. 101 КВК України, ст.81 КК України, оскільки останній під час відбування покарання не довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в тій частині, що ухвала суду є незаконною та не обґрунтованою не знаходять свого підтвердження, оскільки в характеристиці (а.с.30), яку він отримав на свій адвокатський запит від 29.09.2015 року міститься, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання, яке виражене у вживанні спиртовмісних речовин, притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у вигляді поміщення у ДІЗО. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, та у роботі самодіяльних організацій не приймає.
Крім цього як захисник, так і засуджений під час апеляційного розгляду пояснили, що на їх думку ОСОБА_7 став на шлях виправлення, проте умовою умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення виправлення і перевиховання, а за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення, він може порушувати питання про заміну покарання більш м`яким.
Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді за наведеними в апеляційній скарзі мотивами - немає.
Керуючись ст.ст.193, 194, 196, 419, 422 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: