АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3692/15-к Номер провадження 11-кп/786/176/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою,

відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації Божківської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2010 року з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2011 року за ч.1 ст.115 КК України, до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що за час відбування покарання засуджений мав 19 стягнень, з яких за порушення режиму 6 разів перебував в карцері, 2 рази застосовувалось ДІЗО 15 діб, зокрема й під час перебування в Божківській ВК № 16, має непогашений виконавчий лист, а тому необхідні підстави для умовно-дострокове звільнення відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та задовольнити спільне подання адміністрації та спостережної комісії звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. При цьому зазначає, що відбув 2/3 строку покарання, сумлінно ставиться до праці, позитивно характеризується, має заохочення та погашені стягнення, отримав повну загальну середню освіту та професію. Зазначає, що члени комісії установи не заперечували, щодо можливості застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши засудженого, який підтримав свою апеляційну скарзі, думку прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження і матеріали особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 107 КК України до осіб, що відбувають покарання, у виді позбавлення волі, за злочин,вчинений у віці до вісімнадцяти років,може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину,після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

За змістом ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, необхідною умовою застосування положень ст. 107 КК України є також те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 передбачено, що при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин,вчинений у віці до 18 років, - того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення (ч. 2 ст. 107 КК України).

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Так , ОСОБА_7 засуджений згідно вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2010 та з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2011 за ст.115 ч. 1 КК України на 8 років позбавлення волі, за вчинення у неповнолітньому віці особливо тяжкого злочину (а.м. о. с. 5-34).
Початок строку покарання ОСОБА_7 10.01.2010,кінець строку покарання 10.01.2018. Засудженим відбута частина строку покарання становить - 2/ 3 (а.п. 2).
У Божківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 16 ОСОБА_7 відбуває покарання з 6.07.2011 (а.п. 2).
За час відбування покарання засуджений мав 13 заохочень та 19 стягнень, з яких за порушення режиму 6 разів перебував в карцері , 2 рази - застосовувалось ДІЗО 15 діб, зокрема, й під час перебування У Божківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 16.
Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 27.04.2011 ( особова справ т.1 а. 2 ), яка була видана в Прилуцькій виховній колонії, до даного закладу засуджений прибув з незадовільною характеристикою, мав ряд стягнень за час перебування в СІЗО.
З характеристик на засудженого станом на 14.01.2014 , 26.05.2015 (а.п. 48, 123) видно, що засуджений розглядався на застосування пільги щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та пільги щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, але йому неодноразово було відмовлено, оскільки ОСОБА_7 не досяг необхідного ступеня виправлення. Даний факт підтверджується також витягами протоколу засідання ВК № 16 від 14. 01.2014 , 26.06 2015 ( особова справа а. 50,126 ).
Відповідно до ст. 107 КВК України одержувати освіту відповідно до законодавства про освіту є правом засудженого.
Засуджений в Божківському навчальному центрі № 16 здобув професію слюсаря з механоскладальних робіт третього розряду та електрозварювальника ручного зварювання. Згідно додатків до свідоцтва про присвоєння професії слюсаря та електрозварювальника закінчив Божківський навчальний центр відповідно з середнім балом - 6,8 та 6,9, більшість отриманих балів 6 та 7 (за 12-ти бальною системою оцінювання знань), що свідчить про посереднє відношення до навчання.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції правильно врахував особу засудженого, який злочин вчинив в неповнолітньому віці, часткове виконання виконавчого листа на загальну суму 33 043,87 грн., з яких достроково відшкодовано лише 1 300 гривень, дані, які наведені вище про поведінку засудженого і його ставлення до праці та навчання за весь період відбування покарання та прийшов до правильного висновку, що нестабільна поведінка засудженого, не додержання ним вимог режиму відбування покарання не можуть свідчити про виправлення ОСОБА_7 , його сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці і навчання, за весь період відбування покарання.
Позитивна характеристика додана Божківською виправною колонії УДПтС в Полтавській області № 16 до подання цієї ж виправної колонії і отримання освіти засудженим були враховані судом першої інстанції через це доводи засудженого про неврахування вказаного, є необґрунтованими.
Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці та навчання, висновок виправною колонії про те, що засуджений довів своє виправлення - є передчасним і не обумовлений достатніми підставами, оскільки матеріали подання і особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .