Справа № 464/6629/15-к
пр.№ 1-кп/464/315/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0002064 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не працює, розлучений, раніше судимий:

- 03.02.2009 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 393 КК України до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнений 13.05.2014 року,

- 16.02.2015 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 395 КК України до двох місяців арешту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

27.07.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованої навпроти будинку № 49 по проспекту Червоної Калини в м. Львові, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 навмисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу через незачинене бокове вікно просунув руку у маршрутне таксі № 42, звідки забрав грошові кошти в сумі 315 грн., однак в момент вчинення кримінального правопорушення був викритий працівниками міліції, які виявили злочинні дії ОСОБА_7 та почали кричати і бігти до нього з метою припинення дій, після чого, усвідомлюючи, що його дії викрито, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, своїх дій не припинив та почав тікати з місця скоєння правопорушення в сторону ринку «Санта Барбара», який розташований за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 109, де був затриманий працівниками міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе визнав частково. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що дійсно 27.07.2015 року, знаючи, що водій знаходиться в задній частині салону автобусу та не може його бачити, обвинувачений через незачинене бокове вікно із салону маршрутного таксі рукою витягнув гроші. Тримаючи гроші в руці, ОСОБА_7 почав відходити від автобусу, проте побачив працівників міліції, які помітили його дії та почали йому кричати. Після цього ОСОБА_7 почав тікати. Через деякий час він усвідомив, що не зможе уникнути відповідальності та сам зупинився і був затриманий. ОСОБА_7 визнає, що мав намір на таємне заволодіння грошима, проте заперечує, що скоєне ним кримінальне правопорушення є грабежем, оскільки у обвинуваченого не було наміру відкрито грабувати водія.

Незважаючи на часткове визнання вини, провина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що він працює водієм маршрутного таксі на маршруті № 42. В один з днів липня 2015 року, коли ОСОБА_5 перебував на кінцевій зупинці маршруту, з автобусу було викрадено гроші в сумі 315 грн. Ці гроші знаходилися біля вікна поруч з місцем водія. Як сталося викрадення, ОСОБА_5 не бачив, оскільки прибирав в салоні автобусу. Потерпілий лише бачив, що хтось відходить від автобуса, проте не придав цьому значення. Потерпілий бачив, що хтось за кимось біжить, проте сам не біг та нікому не кричав, а підійшов, коли обвинуваченого вже затримали. Всі гроші ОСОБА_5 повернули і претензій до обвинуваченого він не має.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює старшим оперуповноваженим КР Сихівського РВ ГУМВС ЛМУ у Львівській області. В липні 2015 року разом з іншими співробітниками карного розшуку вони відпрацьовували Сихівський район м. Львова. Коли перебували на кінцевій зупинці громадського транспортну «Санта Барбара», в період часу з 17-ї до 18-ї години, побачили ОСОБА_7 , якого знали як раніше неодноразово судимого. ОСОБА_8 разом з іншими співробітниками бачили, як ОСОБА_7 , проходячи повз автобус, просунув руку у бокове водійське вікно, витягнув гроші та побіг. Вони побігли за ним. При цьому, вони кричали ОСОБА_7 , щоби той зупинився. Останній обернувся, але продовжував бігти. Потім ОСОБА_8 разом з іншими співробітниками карного розшуку наздогнали обвинуваченого, затримали та викликали оперативну групу.

Допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні дали аналогічні пояснення.

ОСОБА_11 , допитана в якості свідка в судовому засіданні пояснила, що в один з днів липня 2015 року в період часу з 17-ї до 18-ї години вона перебувала на кінцевій зупинці громадського транспортну «Санта Барбара» та бачила, як біжить обвинувачений, а за ним біжить чоловік, який виявився співробітником міліції. Коли вони бігли, чоловік кричав обвинуваченому, щоб той зупинився, але останній продовжував бігти. Потім його затримали.

Також провина ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом затримання від 27.07.2015 року.

Проаналізувавши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_7 скоїв відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Те, що у ОСОБА_7 спочатку був намір лише на таємне викрадення чужого майна та не було наміру грабувати водія не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, адже усвідомлюючи, що обвинуваченого було викрито, він продовжив свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном.

Суд вважає таким, що не заслуговує на увагу, посилання захисника на розбіжності в поясненнях свідків щодо того, хто саме почав кричати ОСОБА_7 , щоб той зупинився.

Дійсно, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що першим закричав потерпілий. Потерпілий в свою чергу пояснив, що він не кричав та взагалі не одразу зрозумів, що відбулося. Проте, всі допитані в судовому засіданні свідки зазначили, що під час гонитви за ОСОБА_7 , співробітники карного розшуку кричали йому зупинитися. Цю обставину підтвердила й свідок ОСОБА_11 . Обвинувачений в судовому засіданні також зазначив, що почав бігти лише після того, як побачив, що співробітник карного розшуку кричить йому зупинитись.

Хто саме з присутніх на місці скоєння кримінального правопорушення осіб кричав ОСОБА_7 зупинитись: чи потерпілий, чи співробітники карного розшуку для правової кваліфікації не має значення. Обвинувачений в судовому засіданні сам визнав факт того, що бачив та чув, що йому кричать, усвідомлював, що його викрито, проте продовжив свої злочинні дії. Тобто, дії обвинуваченого носили відкритий характер.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховуює, що скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких. Суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем відбування покарання характеризується негативно. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є каяття у заволодінні чужим майном.

Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення будучі судимим за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, перебуваючи під адміністративним наглядом, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 належних висновків не зробив, на путь виправлення не став, суд не вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. В той же час, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому менше покарання, ніж було запропоновано державним обвинувачем, а саме 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Саме через обставини скоєння цього кримінального правопорушення, а також через відсутність шкоди і відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за це кримінальне правопорушення. Суд вважає, що призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч. 2 ст. 186 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою з утримуванням в Львівському слідчому ізоляторі № 19 УДПтС України у Львівській області.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання з 27 липня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: