Справа № 480/2913/14-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ; потерпілого ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника адвоката ОСОБА_6 ; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і їх захисника адвоката ОСОБА_9 , а також законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 ; представника ВКМСД ОСОБА_11 , представника служби у справах дітей ОСОБА_12 ,

розглянувши 22 жовтня 2015 року в місті Миколаєві в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, холостого, з професійно-технічною освітою, інваліда ІІ гр., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 304 ч. 1 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого підсобним робочим ПАТ Югцемент, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, учня І курсу Чорноморського суднобудівельного ліцею № 5, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обставини визнані судом доведеними
1) На початку жовтня 2014 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу торговельного кіоску побутової хімії, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , вирішив з каси зазначеного торговельного кіоску таємно викрасти грошові кошти. З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, ОСОБА_5 дочекався коли ОСОБА_13 , вийшла з приміщення вищевказаного торговельного кіоску, при цьому не зачинивши вхідні двері. Далі, діючи умисно, через незачинені двері ОСОБА_5 проник в приміщення торговельного кіоску та, зайшовши за торговельний прилавок, з висувного ящика під прилавком, таємно викрав грошові кошти в сумі 900 гривень, які належать гр. ОСОБА_13 .. Після цього ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток в сумі 900 гривень.

2) В середині жовтня 2014 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу торговельного кіоску побутової хімії, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , вирішив з каси зазначеного торговельного кіоску, таємно викрасти грошові кошти. З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, ОСОБА_5 дочекався коли ОСОБА_13 , вийшла з приміщення вищевказаного торговельного кіоску, при цьому не зачинивши вхідні двері. Далі, діючи умисно, повторно, через незачинені двері ОСОБА_5 проник в приміщення торговельного кіоску та, зайшовши за прилавок, з полиці таємно викрав грошові кошти в сумі 600 гривень, які належать ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 600 гривень.

3) В середині жовтня 2014 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу торговельного кіоску побутової хімії, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , вирішив з каси зазначеного торговельного кіоску, таємно викрасти грошові кошти. З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, ОСОБА_5 дочекався коли ОСОБА_13 , вийшла з приміщення вищевказаного торговельного кіоску, при цьому не зачинивши вхідні двері. Далі, діючи умисно, повторно, через незачинені двері ОСОБА_5 проник в приміщення торговельного кіоску та, зайшовши за прилавок, з полиці таємно викрав грошові кошти в сумі 300 гривень, які належать ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 300 гривень.

4) 20.10.2014 року, близько 22:00 год. ОСОБА_5 (кримінальне провадження стосовно якого з нереабілітуючих підстав за цим епізодом обвинувачення закрито ухвалою суду від 20.10.2015 року), а також ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 вступили в попередню змову спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 та знаходився за місцем спільного проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прибули за вище вказаною адресою, де ОСОБА_5 ключем відчинив двері гаражного приміщення і всі вони проникли в середину. Знаходячись в середині гаражного приміщення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 викотили автомобіль марки «Toyota Avensis» на вулицю Шкільну смт. Ольшанського Миколаївського району Миколаївської області, де ОСОБА_5 відчинив дверцята автомобіля ключем, взятим у помешканні. Далі останній сів в середину автомобілю разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За кермом автомобілю знаходився ОСОБА_7 , який завів двигун автомобіля ключем наданим ОСОБА_5 , після чого почав рух по проїзній частині вул. Шкільної смт. Ольшанське у бік м/р-ну Велика Корениха м. Миколаєва. Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 , а саме: автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі SB НОМЕР_2 , зеленого кольору, з об`ємом двигуна 1998 см, вартістю 89096 гривень.
5) Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достеменно знаючи, що його знайомі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітніми, 20.10.2014 року, близько 22:00 год. втягнув останніх у злочинну діяльність, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб.

Виклад доказів, їх аналіз та правова кваліфікація

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ст. ст. 185 ч. 2, 304 ч. 1 КК України визнав повністю. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 на суму 1800 грн. також визнав повністю. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що в один з днів жовтня 2014 року він йшов по вулиці смт. Ольшанське і зайшов до торговельного кіоску, належного потерпілій ОСОБА_13 . В кіоску не було ані покупців, ані продавця. Скориставшись цим, він зайшов за прилавок, узяв з нього гроші 900 грн., вийшов на вулицю та пішов далі. Викрадені гроші він в подальшому витратив на власні потреби. Через декілька днів він знов зайшов до зазначеного кіоску, коли там нікого не було і аналогічним чином викрав з прилавку 600 грн. Коли минуло ще декілька днів, він втретє навідався до кіоску ОСОБА_13 і коли там нікого не було знов викрав з прилавку 300 грн.

Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що 20.10.2014 року він разом із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 незаконно заволодів автомобілем свого вітчима ОСОБА_4 . Коли вони втрьох заволодівали автомобілем, то він достеменно знав, що ОСОБА_8 є неповнолітнім і також допускав, що неповнолітнім може бути і ОСОБА_7 . Однак на той момент він не замислювався над тим, що втягує неповнолітніх у злочинну діяльність і, що за це передбачена кримінальна відповідальність. У вчинених злочинах він щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України визнав повністю і пояснив, що в ніч з 20 на 21 жовтня 2014 року він разом із своїми приятелями ОСОБА_5 і ОСОБА_8 вжили пива, після чого вирішили покататися на машині. З цією метою вони прийшли додому ОСОБА_5 , оскільки його вітчим ОСОБА_4 має автомобіль. ОСОБА_5 зайшов до гаражу і відчинив браму. Після цього вони втрьох руками викотили машину на вулицю. Далі він сів за кермо, а ОСОБА_8 і ОСОБА_5 до салону в якості пасажирів. Ключами наданими ОСОБА_5 він запустив двигун, після чого вони вирушили в бік с. В.Корениха м. Миколаєва. По дорозі їх зупинив патруль ДАІ і передав до відділу міліції. У вчиненому злочині щиро кається.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України також визнав повністю і дав пояснення, які за змістом аналогічні поясненням ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 зазначив, що на момент заволодіння автомобілем ОСОБА_5 достеменно знав, що він ( ОСОБА_8 ) є неповнолітнім.

Вина обвинувачених, окрім їх власних пояснень, також підтверджується й іншими доказами у кримінальному провадженні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що він доводиться вітчимом обвинуваченому ОСОБА_5 і перебуває в шлюбі з його матір`ю. ОСОБА_4 також пояснив, що він має автомобіль, який зберігається в гаражі його будинку. Документи на машину і ключі від неї він також залишає всередині машини. Гараж відчиняється зсередини і потрапити до нього можна з будинку. 21.10.2014 року він виявив зникнення свого автомобіля і одразу заявив про це до міліції. При цьому жодних слідів зламу в гаражі він не помітив. Про причетність до заволодіння його машиною ОСОБА_5 та друзів останнього ОСОБА_8 і ОСОБА_7 він дізнався від працівників міліції.

Дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

З витягу з ЄРДР від 21.10.2014 р.; рапорту оперативного чергового Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області від 21.10.2014 р.; заяви потерпілого ОСОБА_4 від 21.10.2014 р.; протоколу огляду місця події від 21.10.2014 р. за адресою: АДРЕСА_1 ; копії довіреності від 09.02.2013 р. і свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ; заяви потерпілого ОСОБА_4 і протоколу огляду ТЗ від 30.10.2014 р.; ощадної розписки ОСОБА_4 ; копій протоколів складених співробітниками ДАІ 21.10.2014 р. щодо ОСОБА_5 ; протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання від 31.10.2014 р. вбачається, що 21.10.2014 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було здійснено незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , зеленого кольору, з об`ємом двигуна 1998 см, яким ОСОБА_4 розпоряджається на підставі довіреності виданої власником ТЗ ОСОБА_14 . Заволодіння було здійснено в місці зберігання зазначеного ТЗ, а саме: в гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експерта № 35 від 16.11.2014 р. середня ринкова вартість автомобіля марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , зеленого кольору, з об`ємом двигуна 1998 см, на момент вчинення злочину становить 89096 грн.
З витягів з ЄРДР від 03.11.2014 р. та від 13.11.2014 р.; рапортів від 03.11.2014 р. та 13.11.2014 р.; заяви потерпілої ОСОБА_13 і протоколу огляду місця події від 11.11.2014 р., а саме: торговельного кіоску розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ; заяви потерпілої ОСОБА_13 і протоколу огляду предмета від 11.11.2014 р., а саме: DVD-диску з його доданням; копій документів потерпілої ОСОБА_13 , в т.ч. свідоцтва платника єдиного податку, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виписки з ЄДРЮО та ФОП, декларації № 50 від 11.11.2013 р., вбачається, що ОСОБА_13 є фізичною особою-підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність у торговельному кіоску № НОМЕР_5 , розташованому в АДРЕСА_4 . Саме з приміщення цього кіоску протягом жовтня 2014 року були вчинені три крадіжки коштів належних ОСОБА_13 в сумах: 900 грн., 600 грн., 300 грн.

З витягу з ЄРДР від 19.11.2014 р.; рапорту від 19.11.2014 р. вбачається, що ОСОБА_5 вчинив заволодіння транспортним засобом втягнувши до нього неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, оцінюючи у сукупності зібрані в ході кримінального провадження докази, які повністю узгоджуються між собою та не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за епізодами №№ 1-3 за ст. 185 ч. 2 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; а за епізодом № 5 за ст. 304 ч. 1 КК України втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

З урахуванням меж пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за епізодом № 4 суд кваліфікує за ст. 289 ч. 2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначення покарання, інші процесуальні рішення

При призначенні обвинуваченим покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також особу кожного з них.

Так ОСОБА_15 раніше не судимий. За місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем останнього навчання у НПАЛ негативно. 06.04.2015 року рішенням МСЕК ОСОБА_15 визнаний інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням.

ОСОБА_7 раніше не судимий. Має постійне місце роботи. За місцем проживання та минулого навчання характеризується позитивно. На момент вчинення злочину був неповнолітнім. При цьому ОСОБА_7 має повний склад сім`ї і належні умови для проживання та виховання.

ОСОБА_8 раніше не судимий. Продовжує навчання у професійно-технічному навчальному закладі. За місцем проживання та навчання характеризується позитивно. Як на момент вчинення злочину так і на даний час є неповнолітнім. При цьому ОСОБА_8 фактично позбавлений батьківського піклування і проживає разом з іншими родичами в житлі останніх. Дана обставина підтверджується письмовими документами, а також поясненнями законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених є їх щире каяття, повне визнання своєї вини, сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні, їх позитивні характеристики, те що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності. Крім того, до таких обставин у ОСОБА_8 і ОСОБА_7 відноситься вчинення ними злочину в неповнолітньому віці, а у ОСОБА_8 також і те, що він позбавлений батьківського піклування. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_15 є стан його здоров`я і наявність інвалідності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не вбачається.

Беручи до уваги наявність низки обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, а також враховуючи ролі кожного з них при вчиненні злочинів, суд вважає, що для попередження нових кримінальних правопорушень, а також з метою виправлення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , щодо останніх слід обрати покарання без ізоляції їх від суспільства, застосувавши правила ст. ст. 75, 76 КК України, а відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ст. 104 КК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов на суму 1800 грн. належить задовольнити на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України, стягнувши цю суму з особи винної у крадіжці її майна ОСОБА_5 .

Згідно ст. 122 ч. 2, 124-126 КПК України з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь держави належить стягнути витрати у зв`язку із залученням експертів в сумі 294,84 грн. згідно довідки НДЕКЦ УМВС України в Миколаївській області № 35 від 16.11.2014 р., розподіливши її порівну між обвинуваченими.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 304 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 185 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі;

за ст. 304 ч. 1 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_17 визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_16 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_18 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_19 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 у відшкодування майнової шкоди 1800 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку із залученням експертів в розмірі по 147 грн. 42 коп. з кожного.

Транспортний засіб марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі SB НОМЕР_2 , зеленого кольору, з об`ємом двигуна 1998 см залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1

________________________________________________________________________________

Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

22.10.2015