Справа № 536/153/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, мешкаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, не одруженого, працюючого різноробочим у ПСП «Майбородівське», раніше судимого:

1) 22 лютого 2005 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.3 статті 185 КК України до трьох років позбавлення волі з застосуванням статті 75 КК України з іспитовим строком на один рік;

2) 05 березня 2007 року Апеляційним судом Полтавської області, вирок якого 23 серпня 2007 року було переглянуто Верховним Судом України, вважати засудженим ОСОБА_5 за ч.1 статті 263 КК України з застосуванням статті 71 КК України за сукупністю вироків на шість років позбавлення волі, звільненого 30 березня 2010 року постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 22 березня 2010 року на підставі статті 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк один рік десять місяців дев`ятнадцять днів,

3) 14 липня 2011 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 статті 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 11 місяців, звільненого по відбуттю строку покарання 14 червня 2013 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , де він мешкає разом з батьком своєї співмешканки, ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності господаря та сторонніх осіб, діючи з корисливих спонукань, умисно, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , з якої в цей же день, 30 грудня 2015 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, зняв грошові кошти в сумі 3 000 гривень, якими розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 статті 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

27 січня 2016 року між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог статті 471 КПК України.

Згідно цієї угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, виплатити потерпілому матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 3 000 гривень на протязі 3-х місяців з дня затвердження угоди. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, а саме: звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зобов`язавши останнього відповідно до пунктів 2,3,4 статті 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Відповідно до п.1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 373,374,475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену 27 січня 2016 року угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до статті 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Речовий доказ: банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1