Провадження №11-кп/772/286/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0003323, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 22.05.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Джурин Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції,
-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;
-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 737 гривень 52 копійки витрат на залучення експерта.
Вирішено питання про речові докази.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 21 травня 2015 року біля 17 години 00 хвилин в місті Вінниці з метою заволодіння чужим майном прийшов до приміщення адміністративної будівлі по АДРЕСА_2 . Піднявшись на другий поверх згаданого приміщення він помітив вікна канцелярії Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації, звідки вирішив вчинити крадіжку майна. З метою реалізації задуманого, впевнившись у відсутності спостерігаючи за ним осіб, ОСОБА_7 шляхом пошкодження віконної рами проник всередину кабінету, звідки таємно викрав ноутбук марки «НР», моделі «ProBook-4540» вартістю 5139 гривень, чим заподіяв майнову шкоду Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації на вказану суму.
В апеляційні скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу. Доводи мотивує тим, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та не обґрунтував неможливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просить її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляції захисту вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас при призначенні покарання судом не в повній мірі додержано вимоги ч.2 ст.65 КК України, згідно якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував позитивну характеристику особи, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, соціальну адаптованість, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім цього судом встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини, каяття у вчиненому добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Проте зазначеним обставинам, а також даним про особу обвинуваченого належна оцінка не дана.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті або перейти до іншого, більш м`якого основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
При цьому судом у вироку не вмотивовано неможливість застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.69 КК України.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, які були встановлені судом першої інстанції та перераховані у вироку, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України більш м`якого, не зазначеного в санкції статті, а саме штрафу.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №0003323, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 22.05.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України змінити в частині призначення покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України до штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 (однієї тисячі семисот) гривень в дохід держави.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
З оригіналом вірно: