Справа №489/985/15-к 10.07.2015 10.07.2015 10.07.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 10/748/10/15 Головуючий у першій інстанції
Категорія: відмова в поновленні строку суддя: ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5

заявника: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляціями заявника ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року, якою

скаргу ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 жовтня 2012 року, винесену прокурором прокуратури Ленінського району м. Миколаєва, залишено без задоволення.

Зі змісту зазначеної постанови від 20 травня 2012 року вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 жовтня 2012 року за його заявою про застосування до нього незаконних методів ведення слідства працівниками Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Залишаючи скаргу ОСОБА_6 без задоволення, суддя послався на вимоги ст. 236-1 КПК України 1960 року та зазначив, що скарга подана зі значним пропуском строків на оскарження постанови без поважних на те причин.

В апеляціях ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять скасувати оскаржувану постанову як незаконну.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції повинен був розглянути скаргу ОСОБА_6 по суті, поновивши пропущений строк на оскарження постанови прокурора Ленінського району м. Миколаєва від 25.10.2012 року.

Зазначають, що строк ОСОБА_6 пропустив через поважні причини, оскільки хворів, крім того, будучи юридично необізнаним не знав порядку подачі апеляції.

На думку апелянтів, в постанові прокурора Ленінського району м. Миколаєва від 25.10.2012 року міститься неправдива інформація, з метою фальсифікації фактичних обставин справи.

Стверджують, що показання в яких ОСОБА_6 зізнався у вбивстві потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останній дав в результаті застосування до нього недозволених методів ведення слідства працівниками міліції.

Вказують, що тілесні ушкодження, які були спричинені працівниками міліції добре видно на відеозаписі ВООП, однак суддя ОСОБА_1 не взяв до уваги даний відеозапис як доказ.

Вважають неправомірними дії працівників міліції, які 04.03.2012 року затримали ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 КК України, а кримінальну справу порушили лише 01.10.2012 року.

ОСОБА_6 стверджує, що саме в результаті застосування до нього недозволених методів ведення слідства працівниками міліції у нього виникло таке захворювання як бронхіальна астма та інші.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляцій, думку прокурора про законність і обґрунтованість постанови судді, вивчивши матеріали та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 236-1 України ( в редакції 1960р.), скарга на постанову органу дізнання , слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.

Як вбачається з матеріалів дослідчої перевірки № 73-п/р -12 ОСОБА_6 звернувся з заявою про застосування до нього незаконних методів ведення слідства працівниками Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01.10.2012 року.

25.10.2012 року постановою прокурора Ленінського району м. Миколаєва було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за ст. 371, 364, 365 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів копія вказаної постанови була отримана ОСОБА_6 18.12.2012 року. .( а.с. 22-23)

Проте, всупереч вимогам ст. 236-1 КПК України ( в ред.. 1960р.) ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до суду тільки 09.02.2015 року., тобто через два роки та два місяці після отримання копії оскаржуваної постанови.

Пропущення строку на оскарження постанови ОСОБА_6 мотивував тим, що він знаходився під вартою, має тяжке захворювання, в даний час потребує лікування, юридично необізнаний щодо порядку подачі апеляції.

В апеляції не заперечував, що причиною оскарження постанови слідчого у 2015 році є порада захисника, під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів, вважає, що надані ОСОБА_6 вищевказані доводи про поважність причин пропуску ним строку на оскарження постанови від 25.10.2012 року є необґрунтованими і суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_6 були пропущені всі розумні строки на оскарження постанови та про відсутність поважних причин пропуску цього строку.

Прийняте судом рішення узгоджується з видами рішень, передбачених ч.3 ст. 236-2 КПК України ( в редакції 1960р.)

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення апеляцій ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 365,366 КПК України( в редак. 1960 р.) , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляції заявника ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 жовтня 2012 року, винесену прокурором прокуратури Ленінського району м. Миколаєва без змін.

Судді: