В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2015 Справа №607/15023/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002055 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 05 жовтня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України на 80 годин громадських робіт;

2). 08 листопада 2012 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70, п.3 ст.76, ст.72 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3). 04 березня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі та 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з обов`язками, передбаченими п.3 ст.76 КК України за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2012 року, які виконувати самостійно;

4). 19 липня 2013 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі;

5). 24 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі;

6). 31 березня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року скорочено на ? не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі згідно ст.ст. 6, 9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільненого 08 квітня 2015 року по відбуттю строку покарання;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, що мав місце за наступних обставин.

Так, 28 липня 2015 року близько 19 год. 00 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у залі очікування, що на другому поверсі залізничного вокзалу станції Тернопіль в м.Тернополі по вул.Привокзальній, 1, де помітив на кріслах дорожню сумку ОСОБА_6 разом із особистими речами останнього, яка була без нагляду, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж і в тому ж місці, підійшовши до вищевказаних крісел, на яких знаходилась дана сумка, переконався у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, повторно таємно із корисливих мотивів викрав сумку торгової марки «NIКЕ», вартістю 98 грн., в якій знаходились: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, видані на ім`я ОСОБА_6 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, светр торгової марки «Clother», вартістю 56, 25 грн., спортивний костюм торгової марки «Аdidas», вартістю 476 грн., тапочки, 45 розміру, вартістю 11, 2 грн., мобільний телефон торгової марки «LG Е400» вартістю 210 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартістю 20 грн., на рахунку в якого було 16, 28 грн., які належали ОСОБА_6 . Надалі, з таємно викраденим вищевказаним майном обвинувачений ОСОБА_3 направився до виходу із приміщення залізничного вокзалу, де був поміченим потерпілим ОСОБА_6 , який почав кричати, щоб ОСОБА_3 зупинився та повернув йому його сумку, однак обвинувачений незважаючи на це, продовжуючи свої злочинні дії, маючи на меті заволодіти майном, з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив вищенаведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 887, 73 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 28 липня 2015 року близько 19 год. 00 хв. він перебував у залі очікування, що на другому поверсі залізничного вокзалу станції Тернопіль в м.Тернополі по вул.Привокзальній, 1, де помітив на кріслах дорожню сумку, яка була без нагляду, виник злочинний умисел, направлений на її таємне викрадення, реалізовуючи який, він, обвинувачений тоді ж і в тому ж місці, підійшовши до вищевказаних крісел, на яких знаходилась дана сумка, попередньо переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно із корисливих мотивів викрав наведену сумку. Надалі, з таємно викраденим вищевказаним майном він, обвинувачений ОСОБА_3 , направився до виходу із приміщення залізничного вокзалу, де був поміченим потерпілим ОСОБА_6 , який почав кричати, щоб він, ОСОБА_3 , зупинився та повернув йому його сумку, на що він, обвинувачений, незважаючи на це, продовжуючи свої злочинні дії, маючи на меті заволодіти майном, з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, після чого був затриманим працівниками міліції. Про вчинене він, обвинувачений, на даний час сильно шкодує та повністю усунув завдану потерпілому шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, особу винного, його молодий вік, однак також те, що раніше неодноразово судимий, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та усунення заподіяної шкоди.

Враховуючи наведене, а також пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих його, не надто значну вартість викраденого обвинуваченим майна, суд приходить до висновку, що вони є винятковими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину і дають підстави застосувати при призначенні йому покарання положення ч.1 ст.69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України, однак у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Приходячи до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке належить відбувати реально, суд виходить із того, що обвинувачений раніше судимий за вчинення, у тому числі, злочинів проти власності, ніде не працює, щойно звільнившись з місць позбавлення волі, знову вчинив тяжкий злочин проти власності, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки, а також про його підвищену суспільну небезпечність, а тому вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливі без його ізоляції від суспільства і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для досягнення наведеної мети покарання та попередження нових злочинів.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведену судову товарознавчу експертизу №6-422/15 від 27 серпня 2015 року в сумі 429, 66 грн., які слід стягнути із ОСОБА_3 в користь держави, з відповідним призначенням платежу.

При цьому, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу до 16 січня 2016 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 судом покарання рахувати з 29 липня 2015 року.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову товарознавчу експертизу №6-422/15 від 27 серпня 2015 року в сумі 429, 66 грн., в користь держави, з відповідним призначенням платежу.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу до 16 січня 2016 року.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді

Головуючий ОСОБА_1