апеляційний суд черкаської області
Справа № 11-53, 2009 року
Категорія: ст. 185ч.ч.2,3 КК України.
Головуюча по 1-й інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2010 року Колегія суддів судової палати в кримінальних

справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Демиденка А.І.

суддів Соломки І.А., Поєдинка І.А.

прокурора Гришанової Н.Д.

адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 та доповненням до неї самого засудженого ОСОБА_4 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_4, 19.11. ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, гр. України, раніше судимий, -

засуджений за ч.2ст.185 КК України до 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі; за ч.3ст.

185 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за

сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до

3-х років 2-х місяців позбавлення волі.

Окрім того, вироком постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_4 на

користь потерпілого ОСОБА_6 971 грн.70 коп. в рахунок відшкодування

матеріальної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, -

встановила:

Як убачається із цього вироку, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що 28 березня 2009 року у м. Умань Черкаської області, перебуваючи в салоні автобуса рейсом «Миколаїв-Київ», вчинив крадіжку майна у пасажира ОСОБА_7, чим заподіяв цьому потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1425 грн.

Він же, повторно, 30 березня 2009 року близько 18.20 год. у цьому ж місті, перебуваючи в гуртожитку, вчинив крадіжку майна у ОСОБА_8 на загальну суму 1587 грн. і ОСОБА_6 на загальну суму 971,70 грн.

Він же, 20 квітня 2009 року о 01.15 год. у цьому ж місті, перебуваючи в салоні автобуса рейсом «Одеса-Київ», вчинив крадіжку майна у пасажира ОСОБА_9 на загальну суму 5164 грн.

Він же, 24 квітня 2009 року о 14 год. у цьому ж місті, перебуваючи в «Столовці», вчинив крадіжку майна у ОСОБА_10 на загальну суму 2400 грн.

Він же, 06 травня 2009 року близько 09.20 год. у цьому ж місті, перебуваючи в гуртожитку, вчинив крадіжку майна у ОСОБА_11 на загальну суму 1001 грн.

Він же, 30 травня 2009 року у цьому ж місті, перебуваючи в міській лікарні, вчинив крадіжку майна у ОСОБА_12 на загальну суму 2512 грн.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 порушується питання про зміну вироку в частині призначеного покарання, а саме: про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК. На обґрунтування своїх вимог вона посилається на те, що він написав явку з повинною, щиросердечно покаявся у скоєному, всім потерпілим, за винятком одного, повністю відшкодував заподіяну шкоду. Окрім того, він страждає хронічним пієлонефритом.

В доповненнях до цієї апеляції засуджений ОСОБА_13 покликається на такі ж підстави зміни вироку і просить застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката та засудженого на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи та обміркувавши над доводами згаданих апеляцій, колегія суддів судової палати приходить до наступного.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_13 у скоєнні ряду крадіжок чужого майна при обставинах, наведених у вироку, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, з якими він повністю погодився у підготовчій частині судового засідання в суді першої інстанції, що призвело до законного і обґрунтованого розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3ст.299 КПК України.

Його дії за ч.2ст.185, ч.3ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Суд дотримався вимог ст.ст. 65,66,70 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_13, який раніше 4 рази засуджувався за аналогічні злочини і має непогашену судимість; обставини, що пом'якшують його покарання, про які, до речі, йдеться і в апеляційній скарзі та доповненнях до неї. Це потягло за собою призначення засудженому покарання, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Слід зазначити, що доводи захисту про захворювання засудженого на хронічний пієлонефрит не впливають на законність і обґрунтованість вироку, оскільки на час розгляду апеляції відсутні достовірні дані про те, що ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання. Разом з тим, у разі наступного медичного обстеження ОСОБА_13 та встановлення підстав, передбачених ст. 84 КК, суддя районного (міського) суду за місцем відбування покарання може розглянути подання установи, яка відає відбуванням покарання, та висновок лікарської комісії і звільнити його від покарання чи подальшого його відбування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляцію захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 та доповнення до неї самого засудженого залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2009 року щодо ОСОБА_4 - без змін.

Головуючий:

Судді: