Провадження № 1кп/201/490/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003265 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В судовому розгляді приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 30.07.2015 близько 08:00 години, перебуваючи разом з невстановленою особою, відомості щодо якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, знаходячись на території Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. А.Лазаряна, 2, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленою особою, при цьому розподіливши ролі кожного при скоєнні злочину. Після чого співучасники злочину ОСОБА_3 та невстановлена особа перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, побачили металеву конструкцію, яка слугує огорожею території Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна та яка належить юридичній особі «Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна» та визначили її як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, невстановлена особа, виконуючи відведену їй роль при скоєнні злочину та керуючись прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою ручної пилки умисно демонтував металеву секцію огорожі зі швелера №14 вартістю 261 гривні, що належить юридичній особі Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна. Після чого співучасник злочину ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, з метою доведення злочинного умислу до кінця разом з невстановленою особою завантажили в багажне відділення автомобіля марки «Тойота кемри» д.з. НОМЕР_1 демонтовану металеву конструкцію у кількості однієї секції та з викраденим майном зникли з місця вчинення злочину. Таким чином співучасники злочину ОСОБА_3 та невстановлена особа, своїми протиправними діями завдали майнову шкоду юридичній особі «Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна» на загальну суму 261 гривня.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та у своїх показах підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1