"26" серпня 2015 р. Справа № 363/3646/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року м. Вишгород
Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_4 на дії слідчого, яка полягає у винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 від 27.07.2015 року, про відмову у визнанні його потерпілим, обґрунтовуючи тим, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05.07.2012 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області від 28.11.2011 року про закриття кримінальної справи №24-35 порушеної за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відмовлено. Постановою апеляційного суду від 31.07.2012 року постанову Вишгородського районного суду від 05.07.2012 року скасовано та дану справу направлено прокурору Вишгородського району для відновлення досудового слідства і встановлення об`єктивних обставин заволодіння землею, виділену СТ «Глядин». 04.09.2013 року на підставі ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду від 04.09.2013 року внесено відомості про кримінальне правопорушення згідно повідомлення ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001546. Дане кримінальне провадження двічі закривалось слідчими , проте постанови про закриття кримінального провадження були скасовані. Заявник зазначає, що ним як заступником голови СТ «Глядин» 15.07.2013 року була подана заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо отримання земельних ділянок у СТ «Глядин» по підробленим документам. В рамках розслідування даного кримінального провадження надіслано , в тому числі і заявником заяви осіб, які в 2003-2004 роках написали заяви про отримання земельних ділянок , сплатили внески , однак заявник є членом СТ «Глядин» , земельною ділянкою не забезпечений. Вказав, що фігуранти кримінального провадження по підробленим документам зняли його зарплату з рахунків товариства , чим заподіяли заявнику збитки.

На підставі вищевказаного, заявник просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 від 17.07.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим та визнати його потерпілим в кримінальному провадженні № 120 1546.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав подану ним скаргу та просить її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор, який приймав участь у справі в судовому засіданні заперечив проти поданої скарги, вважає, що постанова слідчого винесена у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства , а відтак скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Розглянувши скаргу з наданими до неї матеріалами, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої.

Зі змісту ч. 5 ст. 55 КПК України вбачається, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У судовому засіданні було встановлено, що 27 липня 2015 року слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №001546 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зі змісту постанови від 27.07.2015 року про відмову у визнанні потерпілим вбачається, що слідчий мотивував постанову тим, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що йому як фізичній особі саме кримінальним правопорушенням, обставини якого встановлюються у вказаному кримінальному провадженні завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Слідчим суддею встановлено, що постанова слідчого від 27.07.2015 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 є немотивованою, не містить належного обґрунтування прийнятого рішення, не зазначено обставини, які передбачені ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або матеріальну шкоду. Питання про наявність і склад шкоди може бути з`ясований у процесі розслідування та збору доказів. Згідно п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доведенню вид і розмір шкоди , заподіяної кримінальним правопорушенням.

Права потерпілого виникають у особи з моменту подачі заяви про притягнення його до виробництва як потерпілого (ч.2 ст.55 КПК України). Потерпілим є особа, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди і в зв`язку з цим воно після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого ( ч.3 ст.55 КПК України).

Таким чином, виникнення статусу потерпілого не вимагає дозволу та здійснюється повідомним порядком шляхом подачі заяви. А от відмова у визнанні особи потерпілим вимагає обґрунтування. Згідно ч.5 ст.55 КПК України постанову про відмову у визнанні потерпілим повинна бути мотивованою і підтверджувати наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоду, зазначену в частині першій цієї статті (моральну, фізичну або матеріальну шкоду ).

Однак в оскаржуваній постанові відсутні обґрунтування та посилання на докази , якими могло б підтверджуватися думка слідчого про відсутність шкоди. Стаття 56 КПК України забезпечує особі права, які забезпечують можливість захисту його прав, свобод та інтересів у процесі кримінального провадження. Потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду та інші права. Потерпілому повинна вручатися пам`ятка про процесуальні права і обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Причому навіть якщо особа не подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілим за його письмовою заявою (ч.7 ст.55 КПК України).

Безпідставна відмова у визнанні особи як потерпілої перешкоджає в реалізації її прав на відшкодування шкоди і відновлення інших прав, порушених внаслідок правопорушення.

Згідно п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин , які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови , їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Однак в оскаржуваній постанові відсутні: належне і достатнє обґрунтування мотивів ухвалення даної постанови; посилання на положення КПК України, якими могли б підтверджуватися доводи даної постанови, відсутнє обґрунтування очевидності і достатності відсутності шкоди потерпілого ОСОБА_4 , тобто виключати можливість будь-яких сумнівів з даного питання.

Крім того, в оскаржуваній постанові слідчим не надано оцінку доказів, які подав ОСОБА_4 на підтвердження завдання йому шкоди даним кримінальним правопорушенням, відсутня мотивація, пов`язана з питанням про заподіяння шкоди ОСОБА_4 .

Таким чином, оскаржувана постанова є необґрунтованою і не відповідає вимогам закону, а тому постанова від 27.07.2015 року про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

Що стосується вимог заявника про визнання ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 0001546, суд зазначає про наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Статтею 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто, враховуючи вищезазначені правові норми випливає, що особа може бути визнано потерпілою на етапі досудового розслідування слідчим та прокурором та під час судового провадження судом, однак даними правовими нормами не передбачено право слідчого судді визнавати особу потерпілою шляхом постановлення з цього питання судового рішення у формі ухвали, оскільки останній може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію . Будь-яких інших питань у скарзі, які б вимагали судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні, заявник не порушує.
За таких обставин в цій частині вимог заявника необхідно відмовити.

Керуючись статтями ст.ст. 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на дії слідчого, яка полягає у винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 від 27.07.2015 року, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1