Справа № 646/2522/15-к
№ провадження 1-кс/646/1192/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.15 року м. Харків

Вважає, що дана постанова є передчасною, незаконною, необ`єктивною та упередженою, тому підлягає скасуванню.
Прокурор у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Неявка прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 306 КК України, не є перешкодою для розгляду скарги в його відсутності.
П. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
В свою чергу, статтею 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
09.02.2015 року ОСОБА_3 подано клопотання про визнання його потерпілим в данному кримінальному провадженні, за результатами розгляду якого 11.02.2015 року старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, вона мотивована виключно фактичними даними, отриманими під час проведення досудового розслідування, в якій зазначено, що з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено наявність заподіяної ОСОБА_3 шкоди, то підстав для визнання останнього потерпілим у даному кримінальному провадженні не вбачається.
Також, твердження слідчого про те, що на даний час досудовим слідством достовірно не встановлено, чи завдано ОСОБА_3 шкоди, суперечить вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, згідно якої, лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині 1 цієї статті, слідчий виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яка може бути оскаржена до слідчого судді. В іншому випадку доводи слідчого можуть бути покладені в основу прийняття рішення про ймовірне закінчення кримінального провадження за відсутності події чи складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий судя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.
Зважаючи на викладене, слідчий судя вважає ОСОБА_8 скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, в частині скасування постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим скасувати, а в частині зобов`язанні слідчого визнати останнього потерпілим відмовити, оскільки ч. 7 ст. 55 КПК України передбачено винесення такої постанови виключно в тому разі, якщо особа не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого. В решті випадків слід керуватися вимогами ч. 2 ст. 55 КПК України.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України,
В решті вимог - відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1