Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 1- 22/11
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю прокурора Закаблука С.В., Задерей Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, працює водієм Миронівського РЕМ, раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.10.2009 року, близько 8 год. 30 хв., на території Кагарлицького району Київської області, керуючи по дорученню технічно справним автомобілем НОМЕР_1 і рухаючись по другорядній автодорозі Пивці- Яблунівка в напрямку до нерегульованого перехрестя з автодорогою Кагарлик- Пиї, яка являється головною дорогою, порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, так як у зв»язку з виникненням небезпеки для руху яку становив автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 який наближався до смуги руху і цю небезпеку ОСОБА_1 об»єктивно спроможний був виявити, останній негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і виїхав на перехрестя з головною дорогою де допустив зіткнення з вказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 А вказані вимоги передбачають, що у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об»активно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Також ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України який передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортному засобу, який наближається до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху і не виконав вимог дорожнього знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонено» Додатку1 до Правил дорожнього руху України та при виїзді з другорядної дороги не надав переваги у русі транспортному засобу який рухався по головній дорозі.

Внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в її середній третині, переломів 3-5 ребер зліва які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров»я на строк понад 21 день . Внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди пасажир ОСОБА_3 в автомобілі водія ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці в її середній третині , перелому човноподібної кістки справа які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров»я на строк понад 21 день . І ці наслідки перебувають у прямому причинному зв»язку з вказаними вище порушеннями ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.

Підсудний вину визнав частково і пояснив, що дійсно виїжджав на перехрестя де відбулося зіткнення транспортних засобів з другорядної дороги і проявив неуважність та не побачив автомобіль потерпілого ОСОБА_2 який наближався до перехрестя по головній дорозі і не пропустив його, але він виконував вимоги дорожнього знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонено», що стояв безпосередньо перед перехрестям. Вину визнає і щиро кається. Потерпілим добровільно надавав допомогу. Просив не позбавляти прав керування транспортним засобами, так як він працює водієм і це його джерело прибутку , а він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Вина підсудного у вчиненні злочинів підтверджується слідуючими доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_2, підтверджується, що під час ДТП він отримав тілесні ушкодження. Побачив автомобіль підсудного за метр до зіткнення. Підсудний надавав йому допомогу під час перебування в лікарні, так як спілкувався з лікарями з питань проведення операції. Просив задоволити його позов.

Показами потерпілого ОСОБА_3 підтверджується, що на момент ДТП він був пасажиром в автомобілі водія ОСОБА_2 і момент зіткнення не бачив. На місці ДТП підсудний надавав йому допомогу і в послідуючому під час його лікування, претензій до підсудного він не має.

Протоколом огляду місця події та схемою і фототаблицею підтверджується, що місцем вчинення злочину є перехрестя, безпосередньо перед перехрестям встановлено дорожній знак 2.2 « Проїзд без зупинки заборонено» і відсутністю слідів гальмування автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1Ф.( а.с 5-15).

Протоколами огляду транспортних засобів підтверджується , що механічні пошкодження отримали автомобілі внаслідок ДТП. ( а.с.16,19).

( а.с. 55-61, 62-65) .

Показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5. і оголошеними показами ОСОБА_6 ( а.с.113) підтверджується, що на момент ДТП вони були пасажирами в автомобілі водія ОСОБА_2 і зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті.

Довіреністю на а.с.21 підтверджується, що підсудний керував належним ОСОБА_7 автомобілем на підставі довіреності.

Висновком судово-медичної експертизи підтверджується, що потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в її середній третині, переломів 3-5 ребер зліва які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров»я на строк понад 21 день . ( а.с.66-67).

Висновком судово-медичної експертизи підтверджується, що потерпілий ОСОБА_3. отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці в її середній третині , перелому човноподібної кістки справа які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров»я на строк понад 21 день (а.с.139-140).

Висновком авто технічної експертизи підтверджується, що автомобіль НОМЕР_1 перебував в працездатному стані ( а.с.100-110).

Висновком транспортно-трасологічної експертизи експертизи підтверджується, що найбільш ймовірно зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху в бік с. Пиї.( а.с.80-92).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає вірною кваліфікацію органами досудового слідства злочинних дій ОСОБА_1 за ст. 286 ч.1 КК України, так як він допустив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим.

Часткове невизнання підсудним своєї вини в частині порушення вимог дорожнього знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонено» суд вважає способом його захисту, так як вказаний знак і регулює правила проїзду перехрестя, а підсудний його бачив і видимість на перехресті достатня, що вбачається з фототаблиці до протоколу огляду місця події, але послідуючі його дії по виїзду на перехрестя підтверджують невиконання ним вимог вказаного знаку.

При призначенні покарання ОСОБА_1. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного який позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, що надавав в добровільному порядку кошти на лікування потерпілих, має на утриманні двох неповнолітніх дітей . Обставиною яка помякшує його покарання є щире каяття. Обставин які обтяжують його покарання не встановлено.

На підставі викладено суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов слід задоволити частково і стягнути з підсудного на користь потерпілого ОСОБА_2 12450 грн. у відшкодування моральної шкоди і стягнути з ВАТ НАСК « Оранта» на користь потерпілого ОСОБА_2 2550 грн. у відшкодування моральної шкоди, так як потерпілий відповідно до ст.. 23 ч.2 п.1 ЦК України зазнав фізичного болю та моральних страждань у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди всього в розмірі 15000 грн. суд керувався характером правопорушення, глибиною фізичних та душевних страждань, вимогами розумності і справедливості. Потерпілий заявляв вимоги в цій частині на 75000 грн., а підсудний визнавав 5000 грн. моральної шкоди. В решті вимог в цій частині слід відмовити.

У задоволенні уточнених вимог ОСОБА_2 про стягнення 16943,46 грн. на його користь як власника автомобіля з підсудного у відшкодування вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 слід відмовити, так як власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 і потерпілий є неналежним позивачем. ОСОБА_2 право представника ОСОБА_7 як цивільного позивача довіреністю на а.с. 21 не передбачено.

Заявлені вимоги ОСОБА_2 до підсудного про відшкодування витрат на поїздку до слідчого в розмірі 1159,72 грн. не підлягають задоволення, так як відповідно до Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду або до органів , у провадження яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів вказані виплати проводяться органом який зробив виклик із коштів, що передбачені кошторисом на зазначені цілі.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 до підсудного про відшкодування інших матеріальних збитків на суму 6995,68 грн., а саме вартість пошкоджених мобільного телефона Nokia № 95 8 Gb і часів Appella 117-2101, як стверджує позивач внаслідок ДТП, слід відмовити, так як не підтверджено доказами пошкодження вказаного майна внаслідок ДТП. Поясненнями слідчого Нижника С.В. та понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в якості свідків в судовому засіданні підтверджується, що при огляді місця ДТП вони не бачили вказаного майна потерпілого. Потерпілий ОСОБА_2 спочатку вказував в судовому засіданні, що вказане майно було вилучене при огляді місця ДТП і повернуто йому в лікарні працівником ДАІ ОСОБА_10, але в якості свідка ОСОБА_10 не підтвердив цієї обставини. І тоді ОСОБА_2 пояснив, що можливо хтось інший повернув йому це майно в лікарні. Додатково допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що знав на момент ДТП , що у ОСОБА_2 були часи і телефон, але їх марки він не знає. Покази вказаного свідка в цій частині суд ставить під сумнів як заінтересованої особи, так як ОСОБА_2 возив на роботу свідка. Також суж враховує , що вказане майно було назване потерпілим тільки після пропозиції суду оточнити інші матеріальні збитки на суму 6995,68 грн. і перерви в судовому засіданні.

Вимоги про стягнення витрат на лікування в розмірі 15000 грн. слід задоволити частково і стягнути з ВАТ НАСК « Оранта» на користь потерпілого ОСОБА_2 4284,35 грн. у відшкодування витрат на придбання ліків, що підтверджено чеками з переліком медичних препаратів які були придбані з дня ДТП. Всього надано доказів на витрачання 5024,35 грн на придбання ліків. А саме чеки на: 44,73 грн., 22,30 грн., 21,85 грн., 56,75 грн., 210,73 грн., 45,52 грн., 175,22 грн., 295,74 грн., 269,87 грн., 179,10 грн., 19,95 грн., 5 грн., 31,85 грн., 22,99 грн., 12,80 грн., 8 грн., 94,75 грн., 57,10 грн., 85,90 грн., 1469,05 грн., 1894,90 грн. ОСОБА_2 визнав про отримання від підсудного на придбання ліків 1/5 частини від 3700 грн., тобто отримання 740 грн. Тому 5024,35 грн -740 грн=4284,35 грн. Решта чеків надані на придбання ліків до дня ДТП і судом не враховуються. Тому в решті вимог в цій частині слід відмовити.

Вимоги про стягнення втраченого прибутку на суму 24000 грн. слід задоволити частково і стягнути з ВАТ НАСК « Оранта» на користь потерпілого ОСОБА_2 12283,8 грн.. втраченого потерпілим заробітку за період тимчасової працездатності з19.10. по 7.12.2009 року, з 17.12.2009 року по 16.01.2010 року, з 26.01.2010 року по 16.02.2010 року і з 4.04.2010 року по 16.04.2010 року, а всього за 110 днів, що становить 3 місяці і 20 днів, що підтверджено литами непрацездатності. При цьому суд виходив відповідно до ст..1197 ч.1 ЦК України з середньомісячного заробітку потерпілого який становить 3350 грн., тобто 5 розмірів мінімальної зарплати яка становила 650 грн. з жовтня 2009 року, так як потерпілий працював в ТОВ « Мить « менше 3 місяців до ДТП. В решті вимог слід відмовити, так як відсутні докази про фактичну передачу потерпілим легкового автомобіля в аренду для грузових перевезень, так як відсутні докази про вчинення потерпілим грузових перевезень.

При стягненні коштів з ВАТ НАСК « Оранта» суд виходив з того, що потерпілий мав поліс і подав заяву своєчасно про страхове відшкодування та вимог ст.ст..9, 22, 24 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Речові докази: автомобіль НОМЕР_1 залишити у користування ОСОБА_1, а автомобіль НОМЕР_3 повернути ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НД ЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області у відшкодування судових витрат: 656,88 грн за судово-автотехнічну експертизу ( а.с. 99),і 1216,94 грн. за транспортно- трасологічну експертизу ( а.с.79).

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком суду законної сили залишити підписку про невиїзд.

Речові докази: автомобіль НОМЕР_1 залишити у користування ОСОБА_1, а автомобіль НОМЕР_3 повернути ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НД ЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області у відшкодування судових витрат: 656,88 грн за судово-автотехнічну експертизу ( а.с. 99),і 1216,94 грн. за транспортно- трасологічну експертизу ( а.с.79). Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12450 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ВАТ НАСК « Оранта» на користь ОСОБА_2 2550 грн. у відшкодування моральної шкоди, 4284,35 грн. у відшкодування витрат на придбання ліків, 12283,8 грн.. втраченого потерпілим заробітку за період тимчасової втрати працездатності з19.10. по 7.12.2009 року, з 17.12.2009 року по 16.01.2010 року, з 26.01.2010 року по 16.02.2010 року і з 4.04.2010 року по 16.04.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 днів з моменту проголошення вироку суду.

Суддя