АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-115/10Головуючий у 1-й інстанції Іващенко О.Ю.
Провадження № 11-311/2010 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 р. м.Терноп

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Декайла П.В.

Суддів - Кунець І. М., Коструба Г. І.,

з участю - прокурора - Семенця O.A.

засудженого-Серединського С.І.

захисника-Серединської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

-24.09.2001 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.143, ч.І ст. 117 КК України ( в редакції 1960 р.) до 2 років виправних робіт з відрахуванням 15% заробітку; -28.05.2002 року Тернопільським міським судом за ч.І ст. 152, ч.2 ст. 141 КК України ( в редакції 1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.06.2003 року постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області умовно- достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 15 днів;

-11.05.2004 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2007 року

із заміною невідбутого покарання на виправні роботи 1 рік 7 місяців 3 дні з відрахуванням 20% заробітку,-

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі .

На підставі ч.1ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Птравня 2004 року у виді 1 місяць позбавлення волі, перевівши згідно ч.І ст.72 КК України невідбуте ОСОБА_1 покарання 1 рік 7 місяців 3 дні виправних робіт, з розрахунку відповідності одного дня позбавлення волі, трьом дням виправних робіт і остаточне покарання ОСОБА_1 призначено, у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишено попередній-взяття під варту.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2, в рахунок відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди, гроші в сумі 7318,28 грн..

Стягнуто із засудженого ОСОБА_1 судові витрати: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6-835/08 від 24.11.2008 в сумі 300,48 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи №6-183/09 від 27.02.2009 року в сумі 300,48 грн., у користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 29 жовтня 2008 року о 20 год. ЗО хв. знаходився разом із своєю знайомою ОСОБА_3 по вул. Руській в м. Тернополі, де познайомився з ОСОБА_4, з яким вживав спиртне. Після цього, підсудний ОСОБА_1, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поїхали до готельного комплексу " Братіслава". В цей же день близько 21 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на вул.С. Будного, 3 в м. Тернополі, підсудний ОСОБА_1, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, вирвав з рук ОСОБА_4, належний потерпілому мобільний телефон " Соні-Еріксон Z 350 і", вартість якого, згідно висновку експерта № 6-835/08 від 24.11.2008 року становить 530,25 грн., із карткою стартового пакета оператора мобільного зв'язку "Діджус", вартістю 25 грн., на рахунку якого був залишок коштів в сумі 08 грн.. Відкрито викравши зазначені матеріальні цінності підсудний ОСОБА_1 привласнив їх.

Після цього, потерпілий ОСОБА_4 намагався затримати ОСОБА_1, однак останній застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого вдаривши рукою один раз ОСОБА_4 в область обличчя. З викраденим майном підсудний ОСОБА_1 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди па загальну суму 563,25 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність 19 січня 2009 року близько 20.14 год., підсудний ОСОБА_1, перебуваючи на вулиці 15 Квітня в м. Тернополі, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, вирвав з руки ОСОБА_5 поліетиленовий пакет, в якому знаходилися матеріальні цінності, належні потерпілому приватному підприємцю ОСОБА_2, а саме:

-картки поповнення рахунків оператора "Київстар", зокрема чотири картки номіналом по 300 грн. кожна, всього на суму 1200 гри., чотири картки номіналом по 100 грн. кожна, всього на суму 400 грн., десять карток номіналом по 50 грн. кожна, всього на суму 500 грн. кожна, всього на суму 500 грн.; шістдесят карток номіналом по 25 грн. кожна, всього на суму 1500 грн.:

-картки поповнення рахунків оператора " МТС", зокрема одну картку номіналом 200 грн.; дві картки по 100 грн. кожна, всього на суму 200 грн.; чотири картки номіналом по 50 грн. кожна, всього на суму 200 грн.; десять карток номіналом по 25 грн. кожна, всього на суму 250 грн.; десять карток номіналом по 10 грн. кожна, всього на суму 100 грн.;

-картки поповнення рахунків оператора "Білайна", зокрема чотири картки номіналом по 90 грн. кожна, всього на суму 360 грн.; чотири картки номіналом по 60 грн., всього на суму 240 грн.; чотири картки номіналом по 30 грн. кожна, всього на суму 120 грн.; десять карток номіналом по 15 грн. кожна, всього на суму 150 грн.; десять карток номіналом по 5 грн. кожна, всього на суму 50 грн.;

-картки поповнення рахунків оператора " Лайф", зокрема чотири картки номіналом по 50 грн. кожна, всього на суму 200 грн.; п'ять карток номіналом по 35 грн. кожна , всього на суму 175 грн.; десять карток номіналом по 25 грн. кожна всього на суму 250 грн.; десять карток номіналом по 10 грн. кожна, всього на суму 100 грн.;

-мобільний телефон "Nokia 1100" вартістю 100 грн. з безлімітною карткою оператора "Київстар", яка для потерпілого не становить цінності в грошовому виразі, на рахунку якої було 20,08 грн.; мобільний телефон "Nokia 1100" вартістю 100 грн., з безлімітною карткою оператора " Київстар", яка для потерпілого не становить цінності в грошовому виразі, на рахунку якої було 20,20 грн.; мобільний телефон "Nokia 1100" вартість якого згідно висновку експерта 6-183/09 від 27 лютого 2009 року становить 120 грн., з безлімітною карткою оператора " МТС", яка для потерпілого не становить цінності в грошовому виразі, на рахунку якої було 275,73 гри., а також гроші в сумі 883 грн., а всього матеріальних цінностей та грошей на загальну суму 7714,01 грн..

Відкрито викрадені матеріальні цінності, належні потерпілому ОСОБА_2, підсудний ОСОБА_1 привласнив.

З викраденим майном ОСОБА_1 з місця вчинення злочину втік, заподіявши потерпілому приватному підприємцю ОСОБА_2 майнової шкоди на загальну суму 7714.01 грн..

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи доведеність винності та кваліфікацію вчинених ним злочинів, просить вирок суду скасувати, пом'якшивши призначене йому покарання, оскільки судом при призначенні йому покарання не враховано даних щодо його обмеженої осудності, що він має на утриманні неповнолітню дитину, і в вироку суд безпідставно вказав, що злочин ним було вчинено в стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію та доповнення до неї, пояснив, що суть його апеляції зводиться до цього, щоб апеляційний суд замість міри покарання в виді 4 років 5 місяців позбавлення волі застосував до нього заходи медичного характеру, оскільки він хворіє психічною хворобою, пояснення захисника ОСОБА_6, яка підтримала подану засудженим апеляцію, думку прокурора, який вважає вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляції не оскаржуються. З наведених підстав дії засудженого ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковано правильно.

Згідно акту стаціонарної, судово-психіатричної експертизи №119 від 24.06.2009 року ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованих злочинів хронічно протікаючим психічним захворюванням не страждав, а виявляв легку розумову відсталість із значними поведінковими розладами, внаслідок чого не міг в повній мірі давати звіт своїм діям та керувати ними на час вчинення інкримінованих злочинів. На час проведення експертизи ОСОБА_1 будь-яким хронічно-протікаючим психічним захворюванням не страждав, а виявляв легку розумову відсталість із значними поведінковими розладами, внаслідок чого не міг повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час проведення експертизи. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, але потребує спостереження психіатра за місцем його перебування ( т.1 а.с. 193-197).

Враховуючи висновок вказаної експертизи та проаналізувавши зібрані у справі докази, в вироку суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 обмежено осудним та вказав, що враховує це при призначенні йому покарання.

Заходи медичного характеру судом підставно до ОСОБА_1 не застосовувалися, оскільки згідно акту експертизи він не потребує цього.

Тому, стверджування ОСОБА_1 в апеляції, що суд при постановленні вироку не врахував його обмеженої осудності -безпідставні.

Згідно ст.20 КК України, особа, визнана судом обмежено осудною , тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, не призначати ОСОБА_1 міри покарання, а застосувати до нього примусові заходи медичного характеру, як він про це просить, немає жодних підстав.

Що стосується призначеної ОСОБА_1 міри покарання, то суд першої інстанції призначив її правильно, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, обставини, що пом'якшують його відповідальність.

Призначивши ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України міру покарання близьку до мінімальної, передбачену вказаною статтею, і за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуте ним покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2004 року, тим самим, суд в повній мірі врахував сукупність обставин, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, в тому числі і ті, на які посилається апелянт.

Вчинення ОСОБА_1 злочину в стані алкогольного сп'яніння, судом 1 інстанції не визнавалося обставиною, яка обтяжує його покарання, тому це не вплинуло на призначення йому міри покарання, а тому його сумніви з цього приводу, висловлені в апеляції, є надуманими.

Підстав пом'якшувати покарання ОСОБА_1, як він просить в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких, передбачених ст. 367 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку суду щодо ОСОБА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року стосовно нього -без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7