АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1914/15 Справа № 208/5713/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000347 від 02 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьку, громадянина України, зареєстрованого в якості особи, переміщеної з району проведення антитерористичної операції в кв. АДРЕСА_1 та проживаючого в буд. АДРЕСА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 серпня 2015 року.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України і засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. На підставі ст. 69 КК України звільнено ОСОБА_7 від додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення керувати транспортним засобом.

Вирішена доля речових доказів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 року, в порядку ст.379 КПК були виправлені описки допущені у мотивувальній та резолютивній частині вироку. Абзац 4 резолютивної частини вироку викладений в такій редакції: « На підставі ст.65 КК України не призначати ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортним засобом».

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 серпня 2015 року - змінити, шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини посилання на ст.69 КК України, а ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 року, якою виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частині вироку - скасувати.

При цьому вказує, що суд першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Також зазначає, що під час постановлення ухвали про виправлення описки у вироку, суд істотно порушив вимоги ст. 379 КПК України, та вніс зміни у вирок , щодо призначення покарання обвинуваченому, що є недопустимим.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_7 , 02 квітня 2015 року близько 02 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «HYUDAI ACCENT», який належить ОСОБА_9 , рухався по вул. Романківській у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області з боку вул. Криворізької в напрямку вул. Новоросійської, та в порушення п.п. 1.3; 1.5; 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля, у зв`язку з чим виїхав на ліве, за напрямком руху, узбіччя, де допустив наїзд передньою частиною автомобіля на будівлю зупинки громадського транспорту, в результаті чого пасажир його автомобіля ОСОБА_9 отримала тупу травму тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та призвели до її смерті. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження знаходяться

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_8 , який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду та звернув увагу, що своєю ухвалою суд виправив допущену помилку, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, та відповідна кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим згідно ст. 404 КПК України законність і обґрунтованість вироку в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні додаткового покарання суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, пославшись на ст.69 КК України.

Згідно вимог ч.2 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини КК України, як обов`язкове.

Між тим, санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Особливістю конструкції санкції ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням вимоги загальних засади про призначення покарання саме в межах санкції, вимагає від суду обговорення й вирішення питання про необхідність або недоцільність приєднання до основного покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке у даному випадку є факультативним.

Разом з тим, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону та приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не скористувався своїм правом вибору на власний розсуд обирати чи не обирати додаткове покарання, та допустив зайве посилання на положення ст.69 КК України, застосувавши кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Заслуговують на увагу і посилання прокурора проте, що при постановлені ухвали про виправлення описки у вироку, суд істотно порушив вимоги ст. 379 КПК України, що потягло за собою неправильне застосування кримінального закону.

Внісши зміни у вирок суду щодо призначення покарання обвинуваченому, суд, таким чином, погіршив його становище, що є недопустимим при вирішенні питання про виправлення описок у судовому рішенні в порядку ст.379 КПК України.

З урахуванням викладеного, порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, вирок суду першої інстанції від 21 .08.2015 року у відповідності до п.3, 4 ст. 409 КПК України підлягає зміні, а ухвала цього ж суду від 14.09.2015 року скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.407, 405, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку посилання на ст.69 КК України при вирішенні питання про незастосування ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 року, якою виправлено описку в резолютивній та мотивувальній частині вироку скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3