Справа № 461/818/15-к
Провадження № 1-кс/461/536/15
27.01.2015 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 ,
адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із скаргою в інтересах ОСОБА_5 , в якій просить зобов`язати прокурора Львівської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відповідно до заяви від 15 січня 2015 року потерпілого ОСОБА_5 про злочин, передбачений ч.2 ст.359 КК України, який вчинений службовими особами Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області щодо незаконного проведення негласних слідчих дій, та розпочати проведення досудового розслідування.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнив вимоги скарги та вказав, що оскаржує дії прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до заяви ОСОБА_5 від 14 січня 2015 року. Просив скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, надав лист від 15 січня 2015 року, яким заяву ОСОБА_5 від 14 січня 2015 року скеровано Дрогобицькому міжрайонному прокурору відповідно до наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Адвокат ОСОБА_3 є належним носієм права на подання даної скарги, оскільки є захисником заявника.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Заява прокурору Львівської області про вчинення злочину була подана скаржником 13 січня 2015 року, скарга на бездіяльність прокурора подана до слідчого судді 19 січня 2015 року, тобто строк подання скарги не порушений.
Як встановлено в судовому засіданні, 14 січня 2015 року ОСОБА_5 скерував прокурору Львівської області заяву про злочин, передбачений ч.2 ст.359 КК України, який вчинений службовими особами Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області (а.с.2).
Як вбачається із долученого прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_4 листа від 15 січня 2015 року, таким скерована Дрогобицькому міжрайонному прокурору для організації розгляду згідно чинного КПК України заяву ОСОБА_5 від 14 січня 2015 року з приводу можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області відповідно до п. 3.6 наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року.
Згідно п.3.10 даної Інструкції направлення заяв та повідомлень до органу прокуратури здійснюється не пізніше наступного робочого дня після їх реєстрації у журналі вхідної кореспонденції.
Таким чином, прокурор прокуратури Львівської області під час розгляду звернення заявника від 14 січня 2015 року діяв у відповідності до вимог вказаної Інструкції та КПК України.
Таким чином, рішення щодо внесення чи невнесення відомостей, наведених в заяві ОСОБА_5 від 14 січня 2015 року приймалось Дрогобицьким міжрайонним прокурором, а не прокуратурою Львівської області, що підтверджується долученим до матеріалів скарги листом прокурора.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Незважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що прокурором Львівської області не порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржника, його заява було розглянуто з врахуванням норм діючого законодавства, в тому числі з врахуванням вищезазначених положень Конституції України, а тому скарга є безпідставною та у задоволенні такої слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 318-380 КПК України, Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України, заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом ГПУ №125 від 03 грудня 2012 року, слідчий суддя -
у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1