ПОСТАНОВА
Іменем УКраїни
03.12.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників

цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.175, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_15 за ч. 2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209 КК України клопотання захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу,
в с т а н о в и в :
В ході розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.175, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_15 за ч. 2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209 КК Україниадвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про зміну ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Своє клопотання мотивує тим, що розгляд кримінальної справи триває майже 5 років і увесь цей час ОСОБА_11 перебуває під вартою. Ризики які існували на час обрання запобіжного заходу на даний час вже перестали існувати (ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу: 1) тяжкість злочину; 2) рапортом оперуповноваженого працівника міліції про те, що ОСОБА_11 може виїхати до Росії) а нові ризики не з`явилися. Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. ОСОБА_11 затримували 8 разів в межах однієї і тієї ж кримінальної справи, що за рішенням Європейського суду з прав людини (справа «Миханів проти України») становить порушення п.1 ст.5 Конвенції з прав людини. Судом не визначався та не продовжувався строк тримання під вартою ОСОБА_11 що є порушенням п.4 ст.4 Конвенції з прав людини ( справи «Молодорич проти України», «Плєшков проти України», «Харченко проти України» , «Таран проти України», «Цигоній проти України»).

Заслухваши клопотання адвоката ОСОБА_6 , думу адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 що підтримали дане клопотання та просять звільнити підсудного з-під варти, думку прокурора, представників цивільних позивачів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які заперечили проти вказаного клопотання та просять суд залишити підсудного під вартою, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 148 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ч.5 ст.156 КПК України строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. Нормами КПК України 1960 року не передбачено вимог суду продовжувати строк тримання під вартою підсудного з часу направлення справи до суду та зміною процесуального статусу особи з обвинуваченого на підсудного. Такі ж вимоги не містяться і в рішеннях Європейського суду з прав людини. Однак в рішеннях Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України») вказано, що практика, яка виникла у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і не передбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних
елементів верховенства права.
Крім цього, в рішенні Європейського суду з прав людини «Плешков проти України» зазначено: Суд погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того,
необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.
Однак зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення у справі «Яблонський проти Польщі» від 21.12.2000 року, «Іловецький проти Польщі» від 04.10.2001р.), також Європейський суд зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Також у справі «Подвезько проти України» Європейський суд зробив висновок, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою. У справі «Тодоров проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що затримання заявника 2 серпня 1999 року ґрунтувалося на небезпідставній підозрі, що він вчинив злочини, які йому інкримінувалися. Суд приймає той факт, що заявник підозрювався у тяжких злочинах та міг чинити перешкоди їхньому розслідуванню, міг первісно виправдати тримання його під вартою. Проте зі спливом певного часу державні органи були зобов`язані навести більш докладні та відповідні поточному стану провадження причини для позбавлення його свободи.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_11 перебуває під вартою загалом 4 роки та 11 місяців. На даний час розгляд по суті у кримінальній справі в якій він обвинувачується не розпочався з незалежних від суду обставин (задоволення відводу судді ОСОБА_18 відвід судді ОСОБА_19 , відвід судді ОСОБА_20 , відвід судді ОСОБА_21 , тривале читання обвинувального висновку).
Враховуючи складність справи і те, що ОСОБА_11 тривалий час перебуває під вартою (4 роки 11 місяців), а розгляд кримінальної справи знаходиться на стадії оголошення цивільних позовів; а також те, що ризики під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 у зв`язку із спливом часу, на думку суду, перестали існувати, прокурор нових підстав для утримання ОСОБА_11 під вартою (крім тяжкості вчиненого злочину та можливість ухилення від суду, які були враховані під час обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу на стадії досудового розслідування в 2010 році) не вказав; крім того з часу останньої постанови в якій вирішувалося питання про зміну запобіжного заходу пройшло більше 3-ох місяців, прокурором не було ініційовано клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_11 ; враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справах «Подвезько проти України», «Тодоров проти України», «Болдирєв проти України», «Яблонський проти Польщі», «Іловецький проти Польщі», «Харченко проти України» та керуючись вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, суд вважає недоцільним подальше тримання підсудного ОСОБА_11 під вартою, оскільки досягнення мети застосування запобіжного заходу для нього можливе при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема підписки про невиїзд.
Керуючись ст.ст. 165,165-1,165-2,273 КПК України 1960 року, ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_11 щодо зміни останньому міри запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Львова обвинуваченого за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК Українизапобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Звільнити ОСОБА_11 з-під варти із залу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1