Апеляційний суд Житомирської області
25 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Романова О.В.,
суддів: Андрушкевича С.З., Заліщука М.С.,
з участю прокурора: Селюченко І.І.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2010 року.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без визначеного місця проживання, останнє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, не судимої,
засуджено за ст. 190 ч.2 КК України на 2 ( два ) роки 8 ( вісім ) місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_1: на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 55 000 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн.; на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області за проведення почеркознавчої експертизи 375,36 грн.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 08.11.2009 року.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишено попередній тримання під вартою.
Згідно вироку, 20 березня 2009 року о 13 годині засуджена ОСОБА_1, маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_2 шляхом обману, достовірно знаючи про те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3, надала потерпілій ОСОБА_2 неправдиві відомості про належність цієї квартири та повідомила ОСОБА_2, що вищевказана квартира належить на праві приватної власності їй та домовилась з потерпілою ОСОБА_2 про продаж цієї квартири за 70 000 грн. і запевнила потерпілу щодо швидкого переоформлення відповідних документів. Після цього ОСОБА_1 попросила внести задаток в сумі 25 000 грн. за купівлю зазначеної квартири. Потерпіла ОСОБА_2 на дану пропозицію погодилась та того ж дня близько 15 години, перебуваючи поблизу будинку № 28 - Б по вул. Сосновського в м. Коростені добровільно передала ОСОБА_1 гроші в сумі 25 000 грн. через ОСОБА_4 як завдаток за купівлю квартири.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_2 шляхом обману, засуджена ОСОБА_1 20 березня 2009 року о 22 годині прийшла в квартиру АДРЕСА_2, яка належить потерпілій ОСОБА_2, де запропонувала потерпілій ОСОБА_2 передати їй ще 30 000 грн. за продаж квартири АДРЕСА_3, зазначивши при цьому, що в такому випадку вищевказана квартира буде продана їй не за 70 000 грн., як було обумовлено раніше, а за 55 000 грн. Таким чином, ОСОБА_1 запевнила потерпілу ОСОБА_2 про вигідність передачі їй грошей в сумі 30 000 грн. Потерпіла ОСОБА_2, погодившись на дану пропозицію, цього ж дня та в цей же час передала підсудній ОСОБА_1 гроші в сумі 30 000 грн., відібравши від підсудної ОСОБА_1 письмову розписку про отримання останньою грошей за квартиру та про зобов'язання продати квартиру до 23 березня 2009 року.
23 березня 2009 року ОСОБА_1 квартиру № 7, що знаходиться в будинку № 19-б по вул. Київській в м. Коростені потерпілій ОСОБА_2 не продала, так як ця квартира підсудній не нележить на праві приватної власності про що підсудній ОСОБА_1 було достовірно відомо ще до домовленості про продаж квартири, грошей в сумі 55 000 грн. підсудна ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_2 не повернула. Таким чином підсудна ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа майном потрепілої ОСОБА_2 на загальну суму 55 000 грн., заподіявши при цьому потрепілій значної матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Повторно, 29 вересня 2009 року ОСОБА_1, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, маючи у своєму користуванні паспорт та медичну картку своєї матері - ОСОБА_6, вирішила отримати кошти на одноразову допомогу для поховання особи.
Цього ж дня, приблизно о 15 годині, засуджена, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння шляхом обману майном, яке належить державі, прийшла в кабінет терапевтичного відділення Коростенської центральної міської поліклініки, що розташована по вул.Грушевського, 7 в м.Коростень, де з метою отримання лікарського свідоцтва про смерть своєї матері ОСОБА_6, звернулася до лікаря-терапевта ОСОБА_7, яка обслуговує дільницю де проживала та була зареєстрована ОСОБА_6, а саме: м.Коростень, вул.Київська, буд.№13, кв.№16. Підсудна ОСОБА_1, зважаючи на те, що лікар ОСОБА_7 добре знала її матір - ОСОБА_6 та негативний стан здоров'я останньої, достовірно знаючи про те, що її мати ОСОБА_6 жива, повідомила лікарю ОСОБА_7 про те, що її мати померла. Таким чином, шляхом обману - надання неправдивих відомостей, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_7 лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 30 вересня 2009 року о 10-й годині з паспортом громадянина України, що виданий на ім'я ОСОБА_6, та незаконно отриманим лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 , звернулася до міського відділу реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, який розташований за адресою: м.Коростень, вул.Грушевського,25, де, не повідомляючи головному спеціалісту Коростенського відділу РАЦС ОСОБА_8 про незаконність отриманих документів, надала останній паспорт громадянина України, виданий на ім'я ОСОБА_6 та лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6, на підставі яких отримала свідоцтво про смерть особи та витяг з державного реєстру про смерть особи - ОСОБА_6, котрі необхідні для отримання в пенсійному фонді доручення на отримання одноразової допомоги для поховання особи.
Отримавши зазначені документи, ОСОБА_1 цього ж дня приблизно о 14-й годині, з метою отримання доручення для отримання разової допомоги на поховання, прийшла до відділу пенсійного забезпечення Коростенського пенсійного фонду в м.Коростень, який розташований в м.Коростень, вул.Сосновського,46, де надала головному спеціалісту по призначенню пенсії ОСОБА_9 незаконно отримані вищевказані документи, що підтверджують смерть ОСОБА_6 та написала заяву щодо видачі грошової допомоги на поховання своєї тітки, тобто умисно приховала родинні зв'язки з померлою особою, в результаті чого отримала доручення на отримання одноразової допомоги для поховання ОСОБА_6
Після чого цього ж дня, приблизно о 16-й годині засуджена, маючи намір на отримання чужого майна, яке належить державі, шляхом обману, пішла до відділення Коростенського центрального пункту зв'язку №2, яке розташоване в м.Коростень, вул.Грушевського, 9, де у 4-му відділі прийому та виплати грошових коштів, надала касиру ОСОБА_10 доручення на отримання одноразової допомоги для поховання. Так як всі документи були оформлені належним чином, ОСОБА_10 видала ОСОБА_1 гроші в сумі 1458 гривень 78 копійок. В результаті цього ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа чужим майном, а саме державними коштами в сумі 1458 гривень 78 копійок, чим заподіяла матеріальну шкоду державі на вищевказану суму.
В апеляції засуджена ОСОБА_1 просить помякшити призначене їй покарання, застосувавши правила ст. ст. 75, 76 КК України. Вказує, що судом при призначенні покарання не враховано визнання нею вини, її щире каяття, що вона на досудовому слідстві сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Зазначає, що має доньку та пристарілу важкохвору матір, скоїла злочин внаслідок тяжкого матеріального становища, під час перебування під вартою різко погіршився стан її здоровя.
Від прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_2 надійшли заперечення на подану апеляцію, в яких вони вважають вирок суду обгрунтованим і законним, а тому просять апеляцію засудженої залишити без задоволення, а вирок щодо неї без зміни, наводячи відповідні доводи на обгрунтування своєї позиції.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини засудженої ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і по суті не оскаржується.
Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_1, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ч. 3 ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, даних про її особу, відсутності обставин, які помякшують та обтяжують покарання.
Засуджена вчинила два епізоди шахрайства один із яких було вчинено в ході досудового слідства, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодувала, вину змушена була визнати під тиском беззаперечних доказів. За таких обставин у суду не було підстав вважати, що засуджена щиро розкаялася у вчиненому. Разом з тим, встановлені судом обставини, за яких засуджена вчиняла свої злочинні дії, свідчать про низький рівень її моральності.
Суд призначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, що колегія суддів вважає правильним. Відсутність обставин, які пом'якшують покарання засудженої, дані про її особу, на які послався суд у вироку, ґрунтуються на матеріалах справи.
Посилання засудженого в апеляції на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги незадовільний стан його здоровя та не врахував належним чином всі обставини, що характеризують її особу, колегією суддів до уваги не беруться, так як вказане не ґрунтується на матеріалах справи, безпосередньо від засудженої по цім питанням, під час досудового та судового слідства, ніяких клопотань та заяв не надходило.
Інші посилання засудженої в апеляції на погіршення стану її здоровя є безпідставними, так як матеріалами справи даний факт не підтверджено.
Колегія суддів відмовляє у задоволенні поданої апеляції, так-як суд першої інстанції достатньо врахував як дані про особу засудженої, так і всі обставини, які могли б бути враховані при призначенні покарання, та призначив їй його в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_1 та пом'якшення призначеного їй покарання, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2010 року щодо неї без зміни.
Судді: