11/775/38/2014(м)
1-582/11

Категорія: ч.2, 3 ст.185,ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.304 КК України
Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_9
засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі кримінальну справу за апеляціями: прокурора ОСОБА_13 , який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції; захисника засудженого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 ; законного представника засудженого ОСОБА_10 ОСОБА_9 ; засудженого ОСОБА_11 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05.12.2013 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тореза Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого ПАТ «МК «Азовсталь», апаратником фільтрації, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України на нього судом покладено обов`язки в період випробувального терміну: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого: 1. 08.11.2007р. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 104 звільнений від відбування покарання на 1 рік;
2. 25.08.2009р. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850грн., покарання відбув
засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України на нього судом покладено обов`язки в період випробувального терміну: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію. За ч.1 ст. 304 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, який має на утриманні неповнолітнього сина, 2008 року народження, працюючого ПАТ «МК «Азовсталь», монтажник висотник, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого 11.06.2008р. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 104 звільнений від відбування покарання на 2 роки,
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до 1 (одного) місяця арешту, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звільнений від відбування призначеного кримінального покарання на підставі ст. 49 КК України; за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.1 ст. 187 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.06.2008 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу. Виправданий за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у скоєні злочину.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь ЖКП «Азовжилкомплекс» матеріальну шкоду у сумі 1000 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_14 матеріальну шкоду у сумі 4000грн., -
Відповідно до вироку суду, 09.07.2009р., приблизно о 23.00 год., ОСОБА_15 , знаходячись на території гімназії №1, розташованої у будинку АДРЕСА_5 , за попередньою змовою групою осіб, з невстановленою в ході досудового слідства особою, з метою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, спричинили фізичний біль шляхом нанесення ударів руками і ногами потерпілому ОСОБА_16 та відкрито викрали майно останнього на загальну суму 356 грн., з викраденим з місця злочину зникли.
13.08.2009р., приблизно о 23.00год., ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і ОСОБА_18 , за попередньою змовою, групою осіб, в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, з огорожі магазину "Меркурій", розташованого у будинку АДРЕСА_6 , таємно викрали двостворчаті металеві ворота, спричинивши потерпілій ОСОБА_19 збиток на загальну суму 4000грн., з викраденим з місця злочину зникли.
В ніч з 13.08.2009р. на 14.08.2009р., приблизно з 24.00 год. до 02.00 год., ОСОБА_17 та ОСОБА_15 за попередньою змовою, групою осіб, в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, з вікон сходових прольотів гуртожитку "Будинку молоді", розташованого у будинку АДРЕСА_6 , таємно викрали майно житлово-комунального підприємства "Азовжилкомплекс", спричинивши останньому збиток на загальну суму 1000 грн., з місця злочину зникли.
14.08.2009р., приблизно о 03.00 год., ОСОБА_15 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, відкрив ключем, який у нього був, вхідні двері та проник до квартири АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_20 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн., з місця злочину зник.
14.08.2009р., приблизно о 03год. 30хв., ОСОБА_12 , в стані алкогольного сп`яніння, у дворі будинку АДРЕСА_6 , під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків, умисно, завдав удару пляшкою з-під пива в область голови ОСОБА_21 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, які потребують для свого лікування понад шість, але не більше двадцяти одного дня.
29.08.2009р., приблизно о 04.00год., ОСОБА_18 , в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у торгівельного кіоску біля будинку АДРЕСА_6 , з метою розбійного нападу і заволодіння чужим майном, напав на раніше незнайомого йому ОСОБА_22 і застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ударів руками і ногами по голові і тулубу останнього, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді гематоми в потиличній області, закритий перелом кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та такі, що вимагають термін для свого лікування понад шість, але не більше двадцяти одного дня, після чого заволодів майном потерпілого ОСОБА_22 на загальну суму 3027грн., з місця злочину зник.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, захисник засудженого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 , законний представник засудженого ОСОБА_10 ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_11 подали на нього апеляції.
Прокурор в апеляції, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини і кваліфікації дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених та постановити новий вирок, яким призначити покарання:
ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Прокурор вважає, що суд призначив покарання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з застосуванням ст. 75 КК України у порушення вимог статей 65, 50 КК України та роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», яке не є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.
На обгрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що призначаючи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, суд не врахував, що дії засуджених є небезпечними для суспільства; що ОСОБА_10 скоїв в стані алкогольного сп`яніння корисливі злочини, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких; ОСОБА_11 раніше судимий, у тому числі і за аналогічні корисливі злочини, новий злочин скоїв у стані алкогольного сп`яніння, маючи незняті та непогашені судимості.
Захисник ОСОБА_7 в апеляції просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_12 скасувати та визнати його невинним, а кримінальну справу закрити у зв`язку з тим, що досудове і судове слідства були проведені однобічно і неповно; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; істотно порушений кримінально-процесуальний закон; неправильно застосований кримінальний закон. Суд надав неправильну оцінку дослідженим доказам, а саме: показанням підсудних, потерпілих та свідків, в результаті чого дійшов неправильного висновку, що вина ОСОБА_12 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 187 КК України.
Мотивуючи апеляційні вимоги тим, що суд обвинувальний вирок обгрунтував протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які вважає послідовними та такими, що не суперечать показанням потерпілих і свідків та узгоджуються з письмовими матеріалами кримінальної справи, показаннями потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , Воробйова, Заіка, ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які вони надали у ході судового слідства.
Апелянт вважає, що засуджені ОСОБА_15 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 також надавали суду послідовні, логічні, узгоджені з показаннями потерпілих та свідків показання, які не суперечать матеріалам справи, але в протоколах слідчих дій, на які суд посилається як на докази вини ОСОБА_12 , відсутні докази, що саме останній знав, що здійснюється викрадення грат і створок воріт та приймав у цьому безпосередню участь. Не були добуті докази вини того, що саме ОСОБА_12 здійснив напад з метою заволодіння майном ОСОБА_26 .
У протоколі очної ставки від 28.08.2009р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не зазначено, що ОСОБА_12 приймав участь у викраденні воріт магазина «Меркурій». Підозрювані вказали, що удвох переносили ворота, і лише коли переносили останню створку, попросили ОСОБА_12 їм допомогти, пояснивши йому, що це металобрухт.
У протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_11 зазначено, що він запропонував ОСОБА_10 і ОСОБА_12 зняти металеві ворота з магазину «Меркурій», але не вказано, чи дав останній на це згоду чи відмовився, але вказано, що він залишився сидіти на лавці, що може свідчити про його відмову від пропозиції ОСОБА_11 . У цьому протоколі також зазначено, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 знайшли ворота під купою сміття біля магазину «Меркурій», перенесли їх за будинок, а коли несли останню створку, попросили ОСОБА_12 їм допомогти, але місце, де саме він їм почав допомагати, в протоколі не зазначено. Натомість, суд у вироку зазначив, що ОСОБА_12 почав помагати переносити ворота від магазину, що є припущенням, яке не підтверджено доказами.
До протоколу допиту ОСОБА_11 додана накреслена ним схема, з якої вбачається, що ОСОБА_12 весь час, поки вони з ОСОБА_10 переносили ворота, знаходився біля будинку АДРЕСА_8 і не приймав у цьому участі.
Суд не надав оцінку тому факту, що не збігається опис воріт, який надавала ОСОБА_33 з описом воріт, які засуджені здали на пункт прийому металобрухту ОСОБА_34 . Засуджені та свідок ОСОБА_34 надавали аналогічні пояснення з приводу вигляду воріт.
Апелянт вважає, що по епізоду викрадення металевих воріт з огорожі магазину «Меркурій» ОСОБА_12 треба виправдати, оскільки його вина не підтверджується допустимими та достатніми доказами.
Також суд надав неправильну оцінку показанням свідків ОСОБА_35 і ОСОБА_36 .
Епізод обвинувачення ОСОБА_12 у розбійному нападі на ОСОБА_26 грунтується на припущеннях та суперечливих показаннях свідків.
Незважаючи на протиріччя між показаннями, які надавали суду свідки ОСОБА_37 і ОСОБА_38 та їх показаннями на досудовому слідстві, на протиріччя між цими показаннями та показаннями свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , суд не надав їм належну оцінку та у порушення статті 334 КПК України не навів мотивів, чому приймає до уваги показання свідків ОСОБА_37 і ОСОБА_38 та відкидає інші докази - показання свідків ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , які спростовують винність ОСОБА_41 у скоєні злочину.
У порушення вимог статті 64 КПК України, на досудовому слідстві не був встановлений розмір шкоди, завданої злочином ОСОБА_26 , а саме, не витребувані документи, які підтверджують право власності потерпілого на телефон та каблучку, не допитані особи, які б підтвердили наявність цього майна у останнього.
Апелянт вважає, що органом досудового слідства не доведено спричинення шкоди та при яких обставинах вона спричинена ОСОБА_26 .
Законний представник засудженого ОСОБА_10 ОСОБА_9 в апеляції просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 змінити, визнати останнього за епізодом викрадення металевих воріт невинним, а кримінальну справу в цей частині закрити.
Апелянт вважає, що вирок в частині обвинувачення за епізодом викрадення металевих воріт є незаконним та необгрунтованним, тому що досудове і судове слідства були проведені однобічно та неповно; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; істотно порушений кримінально-процесуальний закон; неправильно застосований кримінальний закон та вказує, що засуджений не визнавав вину за вказаним епізодом.
Засуджений ОСОБА_11 в апеляції просить вирок суду першої інстанції щодо нього, засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки змінити, визнати його за епізодом викрадення металевих воріт невинним, а кримінальну справу в цей частині закрити, обґрунтовуючи свою апеляцію тими ж доводами, що і законний представник засудженого ОСОБА_10 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора та просила скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, інші апеляції залишити без задоволення; засудженого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_12 складу злочину або призначити покарання з застосуванням статті 75 КК України, апеляції законного представника засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_11 просили задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення; засудженого ОСОБА_10 , його законного представника ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення металевих воріт у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу вказаного злочину, апеляції захисника засудженого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_11 просили задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення; засудженого ОСОБА_11 , який просив вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу щодо нього за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення металевих воріт у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного злочину, апеляції захисника засудженого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 та законного представника засудженого ОСОБА_10 - задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення; перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, захисника засудженого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 , законного представника засудженого ОСОБА_10 ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_11 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Засуджений ОСОБА_11 та законний представник засудженого ОСОБА_10 оскаржують вирок суду тільки за епізодом викрадення металевих воріт, мотивуючи тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з кучі сміття взяли металеві ворота, як металобрухт, а не викрадали їх.
Захисник засудженого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 , також оскаржуючи вирок суду за епізодом викрадення металевих воріт за участю ОСОБА_12 , мотивував тим, що ОСОБА_12 не здійснював крадіжку, а лише допоміг ОСОБА_10 та ОСОБА_11 донести металобрухт.
Так, незважаючи на невизнання засудженими ОСОБА_17 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 своєї вини у викраденні металевих воріт, висновки суду про доведеність їх винуватості у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_19 , за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, їх дії в цій частині правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
Наведений судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку аналіз здобутих у справі доказів та мотиви прийнятого рішення, в повному обсязі спростовують доводи засуджених про їх непричетність до вказаного вище злочину, їх вина у викраденні металевих воріт, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_35 , ОСОБА_44 , ОСОБА_34 , показаннями засуджених ОСОБА_45 та ОСОБА_46 в ході досудового слідства, а також матеріалами справи.
З показань потерпілої ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_33 , судом встановлено, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 , в якому розташований магазин "Меркурій", в 2006 році було огорожено та встановлені металеві двостворчаті ворота, які були викрадені.
Наявність металевих двостворчатих воріт на території, що відноситься до нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 також підтверджується актом прийому передачі від 20.05.2009 року, де зазначено, що ОСОБА_47 передала, а ОСОБА_48 прийняла перераховане в акті майно в задовільному стані (а/с 118 т1), накладною № 15 від 23.04.2006 року (а/с 119 т1).
Свідок ОСОБА_35 , який проживає в будинку, розташованому напроти магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", в суді показав, що в серпні він бачив, що троє невідомих на господарському подвір`ї магазину копалися в кучі шиферу та щось доставали. Після цього він довідався, що сталася крадіжка воріт.
З показань свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_34 вбачається, що металеві грати та ворота в серпні 2009 року троє невідомих запропонували купити у них, які ОСОБА_34 придбав для себе, вказані металеві вироби він використав при будівництві. Свідок ОСОБА_49 вказав на ОСОБА_12 , як на особу, що разом з двома іншими приїздили до нього та пропонували металеві вироби, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання (т1 а/с 216). Свої показання свідок ОСОБА_49 підтвердив в ході очної ставки з ОСОБА_12 ( т1 а/с 224).
Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання підсудного ОСОБА_11 , дані в ході досудового слідства свою провину визнавав в повному обсязі та послідовно показував про обставини вчинення ним злочинів спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (т1 а/с 79-80, 161-162, т.2 а/с 160-161), які об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі в їх сукупності.
Більш того, вказані свідчення ОСОБА_11 підтвердив 28.08.2009 року в ході очної ставки з ОСОБА_10 , в присутності захисника Альохіна адвоката ОСОБА_50 (а/с 90 т1).
За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні умисного, таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_19 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повторно, їх дії в цій частині правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
Дослідженими в судовому засіданні та наведеними в мотивувальній частині вироку доказами спростовані і доводи апеляції захисника засудженого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_41 не скоював розбійного нападу на ОСОБА_26 .
Так, допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 вказував, що 29.08.2009 року між ним та ОСОБА_26 , який був у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт, в ході якого він наніс потерпілому декілька ударів по тулубу та один удар в обличчя. Їх розняли ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , які охороняли біля кіоску торгову точку з кавунами. Після цього він разом з ОСОБА_28 і ОСОБА_29 сів в їх автомобіль, хтось з них показав йому золоту печатку та попросив здати її до ломбарду, оскільки у них не було паспортів. За відсутності і у нього паспорту, він раз з ОСОБА_28 і ОСОБА_29 проїхали до його двоюрідного брата ОСОБА_41 , який і здав печатку до ломбарду. За дану послугу він отримав приблизно 70 гривень.
Потерпілий ОСОБА_26 суду показав, що в серпні 2009 року був у стані алкогольного сп`яніння та нічого не пам`ятає. Пробудився біля шостої ранку наступного дня, була викликана швидка, у нього був переламаний ніс, викрадені мобільний телефон марки «Соні Еріксон», з картою пам`яті та сім картою оператора «Київстар», а також золота печатка та гроші.
Наявність у потерпілого ОСОБА_26 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 866 від 19.10.2009 року (т2 а/с 134).
Свідки ОСОБА_37 та ОСОБА_38 в судовому засіданні підтвердили, що 29.08.2009 року вночі охороняли кавуни біля зупинки громадського транспорту «вулиця Панфілова», знаходилися в автомобілі. Двоє хлопців біля 4 години ранку підійшли до кіоску та пили пиво, один із хлопців став бити другого, ОСОБА_28 вийшов з машини та пішов їх розбороняти. Невідомий назвав ОСОБА_28 по імені та попросив його не втручатися, а сам продовжив побиття. Десь через 15 хвилин хлопець, який назвав ОСОБА_51 , тобто ОСОБА_12 підійшов до них та став розмовляти з ОСОБА_28 , пояснивши, що хлопець, якого він бив, заборгував йому гроші. ОСОБА_12 показав мобільний телефон та золоту печатку та сказав, що забрав їх у того хлопця, якого бив, став видаляти номери з записної книжки вказаного телефону. ОСОБА_28 підтвердив, що коли підходив до хлопців, які билися, то бачив на руці потерпілого золоту печатку, яку їм потім показав ОСОБА_41 . Потім запропонував їм підвезти його до свого брата, щоби той здав перстень до ломбарду, за що пообіцяв заплатити. Вони погодилися, відвезли його куди він вказав, він з хлопцем, який назвався його братом здали печатку до ломбарду, а їм ОСОБА_12 заплатив гроші.
Свої свідчення свідки ОСОБА_37 та ОСОБА_38 підтвердили в присутності понятих в ході відтворення обстановки та обставин події (т2 а/с 121-124).
Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 10.12.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_38 та ОСОБА_37 за ознаками злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України за відсутністю в їх діях складу злочину (т4 а/с 133-134), що спростовує версію ОСОБА_12 про причетність ОСОБА_38 та ОСОБА_37 до скоєння злочину щодо потерпілого ОСОБА_26 .
Вказані свідками ОСОБА_37 та ОСОБА_38 обставини також підтверджуються договором застави (т2 а/с 100), з якого вбачається, що ОСОБА_52 29.08.2009 року здав в ломбард «Златабанк» ТОВ «Віпекс» і Компанія» золотий перстень 585 проби.
Не знайшли підтвердження і доводи апеляцій в тій частині, що на досудовому слідстві на підсудних чинився тиск, тому вони оговорили як себе, так і ОСОБА_12 . Ці доводи перевірені судом першої інстанції у встановленому законом порядку.
Постановою прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя від 25.10.2010р. в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про застосування недозволених методів ведення дізнання та слідства відмовлено (т 4 а/с 55-58).
Таким чином, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про вчинення засудженим ОСОБА_12 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_26 знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Юридична оцінка скоєному ОСОБА_12 злочину судом першої інстанції дана правильно.
Покарання засудженим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом призначено відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання засудженим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, дані про їх особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання: ОСОБА_10 скоїв злочині в неповнолітньому віці, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обидва скоїли злочини, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання характеризуються посередньо, працювали, за місцем роботи ОСОБА_11 характеризується позитивно.
На переконання колегії суддів, з урахуванням цих обставин, виправлення засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можливе без відбування реального покарання, а висновок суду про призначенням їм покарання з випробуванням є правильним.
Враховуючи викладене, що після вчинення засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинів минув тривалий час, протягом якого вони не вчинили нових злочинів, додаткові данні про їх особи, колегія суддів вважає за можливе погодитися з висновком суду в частині призначення покарання.
З урахуванням викладеного, підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 365 - 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляції прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, захисника засудженого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 , законного представника засудженого ОСОБА_10 ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05.12.2013 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити без зміни.
Судді: