Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
08 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006734 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 . громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.191 КК України.
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.191 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі ОСОБА_5 не погоджуючись з рішенням суду, вважає його незаконним та не обґрунтованим. Доводить, що при ухваленні вироку допущено істотні порушення вимог КПК України, оскільки судом не взято до уваги те, що за фактом викрадення грошових коштів розпочато та триває кримінальне провадження.
Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_5 в інкримінованому злочині.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 , перебуваючи у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та обіймаючи згідно трудового договору посаду торгового представника, будучи матеріально відповідальною особою, діючи з корисливих мотивів, умисно 29 листопада 2013 року заволодів 780 скретч-картами стартових пакетів «МТС» загальною вартістю 80000 грн.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката щодо задоволення апеляційних вимог, думку прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю за недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого злочину з таких підстав.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 191 КК України, кримінальна відповідальність настає за привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191, може бути вчинений у формі: 1) привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; 2) розтрати такого майна зазначеною особою; 3) привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує своє майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб.
А тому, злочин передбачений ч.1 ст. 191 КК України, може бути вчинений лише умисно і лише шляхом самостійного привласнення особою майна, яке було їй ввірене потерпілим.
Як вбачається з обвинувального акту, ні органи досудового розслідування, ні суд першої інстанції в своєму рішенні, будь-яких переконливих доказів щодо умисного привласнення матеріальних цінностей не навели.
Сам ОСОБА_5 не заперечує щодо отримання від потерпілого ОСОБА_7 грошових коштів та матеріальних цінностей. Однак пояснив, що в нього їх викрали, стосовно чого було внесено відомості до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування. Дане пояснення підтверджуються копією витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0004909.
Висновки органів досудового розслідування, про доведеність винуватості вини ОСОБА_8 в умисному заволодінні згаданими цінностями ґрунтується лише на припущеннях слідчого і не підтверджується матеріалами досудового розслідування.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, ні під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду не було доведено, що ОСОБА_5 умисно привласнив шляхом зловживання службовим становищем матеріальні цінності загальною вартістю 80000 грн. Будь-яких переконливих доказів щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину колегії суддів не надано.
Відповідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованість рішення передбачає його ухвалення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно ст..94 КПК. Також суд має навести належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч.ч.2,3 ст.373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, який не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, відповідно до ч.3 п.2 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку вказується формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним та докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не може залишатися чинним та підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження щодо останнього закрити за недоведеності винуватості його у вчиненому злочину.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня проголошення даної ухвали.
С У Д Д І :

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1