Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9711/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів Подільського районного суду міста Києва у складі трьох професійних суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10
представника
Подільського РУП ГУ НП України в м. Києві - ОСОБА_11 ,
представника служби у справах дітей
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №1-кп/758/490/15 (справа №758/9711/15-к), провадження під час досудового розслідування №0002665 від 22.04.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, освіта середня, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, на час вчинення злочину неповнолітнього, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Харкова, громадянина України, освіта середня, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 13 вересня 2014 року, близько 03 години 10 хвилин, перебуваючи по проспекту Героїв Сталінграду в місті Києві, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом «Хюндай Санта Фе», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , поєднаного з застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вступили між собою у попередню змову та розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких, ОСОБА_10 повинен був мотузкою, що мав при собі, здушити шию водію автомобіля ОСОБА_13 з метою подолання його волі до опору, а особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_8 мали виштовхнути з автомобіля водія ОСОБА_13 , та заволодівши автомобілем, з місця вчинення злочину втекти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, згідно раніше розподілених між собою ролей, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , підійшов до автомобіля «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , та попросив відвезти їх за адресою: місто Київ, вулиця Косенка, 49, під приводом зустрічі із знайомими дівчатами.
Домовившись із ОСОБА_13 , особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_10 та ОСОБА_8 сіли на заднє пасажирське сидіння, після чого, ОСОБА_13 розпочав рух на вказаному автомобілі за раніше обумовленою адресою, тобто до будинку №49 по вулиці Косенко в місті Києві.
Після того, як ОСОБА_13 , керуючи автомобілем «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до будинку №49 по вулиці Косенко в місті Києві та зупинився біля тротуару проїзної частини, особа, матеріали відносно якої виділено, разом із ОСОБА_8 вийшли із салону автомобіля на вулицю, де пробувши приблизно 1 хвилину повернулися до салону та сівши на свої місця, щоб довести злочинні дії до кінця спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.
Після цього, ОСОБА_10 , який перебував на задньому пасажирському сидінні, за водієм, мотузкою, яка була у нього, накинувши її ОСОБА_13 на шию, почав стискати його горло, тим самим застосував насильство небезпечне для життя та здоров`я останнього.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №2556 від 13.09.2014 року, ОСОБА_13 були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
крововиливи: на склері обох очей у внутрішніх та зовнішніх куточків - численні; на слизовій верхньої губи з переходом на слизову лівої щоки проекція 1-5 зубів зліва верхньої щелепи - 1;
синці: на шкірі обох губ з переходом в ділянку підборіддя, в проекцію лівої щоки, вертикальної гілки нижньої щелепи зліва -1, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині з переходом в аналогічну ділянку ліктьового суглоба, на долонно-ліктьову поверхню передпліччя у верхню третину - 1, в підщелепному трикутнику по центру -1, на передньо-боковій поверхні шиї справа в середній третині - 1, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині -1, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу -1, на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-5 п`ясних кіток -1;
садна: на фоні вищевказаних синців: маючи початок у куточках роту зліва переходячи в щічну ділянку, проекцію вертикальної гілки нижньої щелепи зліва та закінчуючись на боковій поверхні шиї зліва у верхній третині - 1, починаючись у куточках роту зліва з переходом у ліву щічну ділянку - а також на червоній каймі нижньої губи справа косо-вертикально переходячи в проекцію підборіддя - 2, в проекції лівого акроміально-ключичного зчленування - 1, в проекції «тіла» лівої лопатки -1, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині -1, розташоване на фоні вищезазначеного синця, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу - 2, на ліктьовій поверхні лівого передпліччя у всіх третинах, - 1, 2 та 5, на фоні синця в ділянці лівої кисті - 1, на передній поверхні обох колінних суглобів - 2;
травматична рухомість: два зуба зліва у сагітальній та горизонтальних площинах, крововилив у слизову ясна.
Вказані ушкодження спричинені тупими предметами, що не відобразили в собі характерних властивостей травмуючого предмета та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В цей час особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом схопив за обидві руки ОСОБА_13 з метою подолання його можливості до опору почав утримувати їх, таким чином, позбавивши потерпілого можливості звільнитись від зашморгу, який перебував в нього на шиї. Після чого, розуміючи складність ситуації, яка склалась, особа, матеріали щодо якої виділено, відкрито почав погрожувати потерпілому ОСОБА_13 позбавленням життя, маючи на меті заволодіння транспортним засобом, яке останній усвідомив, як реальну загрозу його життю. В свою чергу ОСОБА_8 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_13 , паском безпеки, яким був пристебнутий останній, почав стискати його тулуб. У подальшому ОСОБА_13 зміг відчинити дверцята водія та вистрибнув із салону автомобіля на вулицю, де став кликати на допомогу, а особа, матеріали щодо якої виділено, бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, охоплені загальним умислом, які були спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запустили двигун автомобіля «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , та поїхали у напрямку виїзду до проїзної частини проспекту Георгія Гонгадзе в місті Києві, однак, рухаючись на автомобілі «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи із застосуванням насильства до ОСОБА_13 , особа, матеріали щодо якої виділено, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Василя Порика, 5, не впоралися з керуванням та допустили зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем, внаслідок чого транспортний засіб - автомобіль «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень.
У подальшому особа, матеріали щодо якої виділено, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , уникаючи викриття та притягнення їх до відповідальності, залишили автомобіль «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , та зникли в невідомому напрямку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.289 КК України визнав частково та дав показання, що ввечері 13 вересня 2014 року, він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 зустрілись в комп`ютерному клубі та вирішили поїхати до знайомої, яка живе на житловому масиві «Виноградар», де були до 02-03 години ночі та повернулись на житловий масив «Оболонь». Підішли до водія таксі і домовились з ним, щоб він відвіз їх до дівчат знову на масив «Виноградар», а потім в центр міста Києва, де з ним розрахуються.
Він також показав, що він сів поряд з водієм, ОСОБА_14 сів позаду водія, а ОСОБА_8 сів поряд з ОСОБА_14 . Вони приїхали на ОСОБА_15 і ОСОБА_8 разом з ОСОБА_14 вийшли з машини, щоб поговорити. В цей момент йому на мобільний телефон прийшло смс повідомлення, щоб він попробував достати ключі із замка запалення. Вони сіли назад в автомобіль. Тепер він сказав, що йому з ОСОБА_8 також необхідно вийти переговорити. Вони вийшли з авто і він запитав, що відбувається. На що ОСОБА_8 відповів, що все буде добре. Він не розумів, що коїться, однак, коли вони сіли в автомобіль, ОСОБА_8 з ОСОБА_14 закинули удавку на шию потерпілого. У цей момент він не заважав, а потім, допомагаючи їм, тримав потерпілому руки. Далі ОСОБА_8 вийшов з авто. Він продовжив тримати руки потерпілого, а ОСОБА_14 душити. В цей час таксист вже розумів, що відбувається. ОСОБА_8 почав витягувати потерпілого з автомобіля руками за плечі та голову.
Він допомагав виштовхувати потерпілого з автомобіля. Потерпілий був пристебнутий паском безпеки, тому вийшло виштовхнути наполовину. ОСОБА_8 зрозумів, що треба відстебнути пасок безпеки. Під`їхала біла автомашина, а їм у цей момент вдалося виштовхнули потерпілого з автомобіля. ОСОБА_8 сів в авто, однак, лише з третього разу зміг завести автомашину. Проїхали на великій швидкості повз світлофор, на них звернули увагу працівники ДАІ та почали переслідувати. ОСОБА_8 не впорався із керуванням і вони зіткнулись з іншим автомобілем. Вони вийшли з авто і почали тікати. Згодом його затримали працівники ДАІ, підвели до потерпілого, однак, той його не впізнав. Також ОСОБА_10 вказав, що всі дії щодо потерпілого тривали 2-3 хвилини. Він говорив потерпілому, щоб він виходив з машини і тоді все буде добре, а інші мовчали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, визнав частково та показав, що він і ОСОБА_10 13 вересня 2014 року гуляли ввечері, пішли в комп`ютерний клуб, де зустрілись з ОСОБА_14 . ОСОБА_10 він знав біля місяця, ОСОБА_14 два тижні. Далі поїхали до подруги на « ОСОБА_15 », біля 02 години ночі повернулись на житловий масив «Оболонь». ОСОБА_14 запропонував забрати дівчат та поїхати у клуб. У нього з ОСОБА_10 грошей було мало, але вони погодились. ОСОБА_10 підійшов до автомобіля таксі, домовився і вони поїхали на АДРЕСА_3 , де зупинились.
Він з ОСОБА_14 вийшли з автомобіля, щоб піти до дівчат. ОСОБА_14 намагався комусь додзвонитись, а потім написав смс, а може і 2, точно не пам`ятає. Потім ОСОБА_14 сказав, що хоче забрати у потерпілого автомобіль. Він відмовився, розуміючи наслідки. Потім вони сіли в автомашину і ОСОБА_10 показав смс з його номеру. Він спочатку не зрозумів, що це, а потім здогадався, що це ОСОБА_14 з його номеру прислав смс ОСОБА_10 . Він сказав ОСОБА_10 , коли виходили з машини, не хвилюйся, все буде нормально. Як тільки знову сіли в автомобіль, відразу ОСОБА_14 накинув удавку на шию потерпілого. Спочатку він не розумів, що відбувалось, секунд 40 взагалі нічого не робив, а потім виштовхував водія з автомашини, щоб втекти з місця злочину. Тримав потерпілого і взагалі, не зрозумів, що відбулось.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 показав суду, що у своїй власності має автомобіль «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому підробляв приватним перевезенням в таксі.
13.09.2014 року, близько 04 години ранку, він був на роботі та у нього був останній заказ, ближче до його місця проживання. Заказ був на АДРЕСА_4 .
Під`їжджаючи до місця, він зупинився на перехресті вулиць Мате Залки та проспекту Героїв Сталінграду. Проходило троє хлопців, які пройшли повз нього, однак, через секунд 20 вони підійшли до нього та запитали про те, чи працює він ще та чи зможе він їх відвезти до нічного клубу.
Він запитав, в який саме клуб треба їхати, на що хлопці відповіли, що клуб знаходиться біля станції метро «Університет». Вони домовилися за ціну, сіли в авто і сказали, що їм потрібно забрати ще дівчат, назвали адресу: АДРЕСА_3 , куди він їх відвіз.
В автомобілі поруч з ним на пасажирське сидіння сидів ОСОБА_14 , ОСОБА_10 сидів позаду нього, а ОСОБА_8 позаду ОСОБА_14 .
Під`їжджаючи до місця, ОСОБА_8 комусь телефонував і запитував: «Чи скоро?». По приїзду ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли з автомашини та пішли в провулок. Їх не було близько хвилини. Коли повернулися, сіли в авто і сказали, що треба ще трохи почекати. Потім ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_14 і сказав, що йому треба щось сказати, вони вийшли з авто і розмовляли 20-30 хвилин.
У нього з`явилось погане передчуття через те, що спочатку вийшли одні, а потім інші. Він підставив ліву руку під підборіддя.
Коли хлопці повернулись, через декілька секунд він відчув, що через голову йому в область шиї накинули удавку, але вона повністю не попала на шию, так як там була його рука. Удавка летіла з заднього сидіння, де сидів нині обвинувачений ОСОБА_10 . ОСОБА_14 , який сидів праворуч, накинувся на нього та збив його руки з керма, щоб він не зміг пручатися. ОСОБА_14 лежав на його руках і утримував їх. На протязі 1 хвилини в них нічого не виходило і він зміг звільнити одну руку та намагався натиснути сигнал, так як побачив, що позаду їхало авто. ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, підбіг до його дверей. Так, як в нього було відкрите вікно, ОСОБА_8 схопив його за руку, що б він не зміг пручатися. Побачивши, що нічого не виходить, ОСОБА_8 повернувся на своє місце, а він відкрив свої двері та виставив ногу, щоб двері не змогли закрити, але вийти не зміг, так як був пристебнутий паском безпеки. Він хотів відстебнути пасок і тоді відчув на шиї щось широке, це був пасок безпеки. ОСОБА_8 давив його паском безпеки. Він дотягнувся і відстебнув ремінь безпеки, ОСОБА_14 , продовжуючи тримати його руки, сказав, що якщо він хоче жити, повинен віддати автомобіль. Вони його тримали і він розумів, що якщо не погодиться то не виживе, але ОСОБА_8 сказав, що його треба «кінчати». В цей момент з`явилося світло фар і ОСОБА_8 сказав, щоб його викинули з авто.
Його виштовхнули з авто, в метрах п`яти біля нього зупинилося авто, з нього вийшло четверо хлопців, які запитали, чи не п`яний він та що сталося.
У нього були розбиті губи, затерпли руки, шия, тому спочатку він не міг нічого сказати, але через декілька секунд сказав, що його хочуть вбити. В цей час його авто завелось, заглухло, завелось знову і розпочало рух. Згодом працівниками міліції був затриманий ОСОБА_10 , однак, будучи у стресовому стані, з врахуванням того, що він його бачив менше інших, він його не впізнав.
Потерпілий також заявив, що підстав говорити неправду у нього немає, він категорично наполягає на подіях, як він описав і на конкретних діях учасників нападу як він вказує.
Свідок ОСОБА_14 дав суду показання, що з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 він зустрівся у комп`ютерному клубі близько 22 години, потім прогулювались у напрямку «Виноградаря» та вирішили зайти до знайомої. Далі, близько 02 години ночі на «Оболоні» по проспекту Героїв Сталінграда вони побачили автомобіль Хюндай, червоного кольору. ОСОБА_8 запропонував поїхати додому на автомобілі. Автомобілем керував потерпілий ОСОБА_13 .
Вони підійшли до автомобіля, запропонували підвезти їх в клуб, оговорили ціну, сіли і поїхали. Він сів на пасажирське переднє сидіння біля водія, позаду нього сів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 сів позаду водія. ОСОБА_8 поговорив по телефону і сказав, що вони мають заїхати на АДРЕСА_3 за дівчатами. Вони приїхали туди, деякий час постояли, потім на вулицю вийшли ОСОБА_10 з ОСОБА_8 . Далі він виходив з ОСОБА_8 на вулицю, а коли повернулись після чого відбулися події. Він не бачив, що відбувалось позаду, однак, він тримав, сидячи на передньому пасажирському сидінні руки потерпілого, до нього підбігав ОСОБА_8 і потім вони виштовхали водія з машини, сіли і поїхали.
Коли він схопив потерпілого за руки, щоб виштовхнути з автомобіля, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 продовжували сидіти на своїх місцях. Ініціатором всього був ОСОБА_8 , попередньо про напад вони не домовлялись. ОСОБА_8 сів на місце водія, завів автомобіль, хоча з першого разу не вийшло, але завів. Подальшому вони з місця злочину поїхали, однак, потрапили в ДТП і втекли.
Свідок ОСОБА_16 дав суду показання, що в ніч з 12.09.2014 року на 13.09.2014 року він був на патрулюванні в автопатрулі ДАІ. Рухалися по проспекту Свободи і на зустріч з боку вулиці Косенка на великій швидкості рухався автомобіль «Хюндай Сантафе» з шашкою таксі. Вони почали переслідувати його. На звукові сигнали та проблискові маячки водій таксі не реагував, а навпаки збільшив швидкість. Під час переслідування на клумбі вулиці В.Порика водій не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припарковані автомобілі, після чого водій та пасажири вибігли та побігли в різні боки. Він побіг в напрямку двох, після чого затримав одного. У хлопця не було ні документів, ні мобільного телефону. Для подальшого з`ясування обставин, цього хлопця посадили до патрульного автомобіля.
Потім під`їхали свідки і пояснили, що бачили біля лісу чоловіка, який був побитий і казав, що його викинули з автомобіля.
Крім того, свідок ОСОБА_16 зазначив, що у потерпілого він бачив подряпини на обличчі та сліди крові. Потерпілий пояснив, що підібрав трьох хлопців, які прямували до нічного клубу, потім вони попросили зупинитися на вулиці Сошенка біля лісу нібито забрати якусь особу і у той момент вони накинули шнурок йому на шию і почали душити. Потерпілий розказував, що йому вдалося звільнитися завдяки тому, що підголівник сидіння був високо піднятий. Він спустився трохи вниз і відчинив двері і після чого йому вдалось звільнитись.
Свідок ОСОБА_17 дав суду показання, що він разом із ОСОБА_16 патрулювали дотримання громадського порядку та дорожнього руху в нічний час та близько 04 ранку по проспекту Свободи ними було помічено автомобіль «Хюндай Сантафе» з відкритим вікном, який проїхав на забороняючий сигнал світлофора, ними відразу було розпочато переслідування автомобіля.
На вимогу зупинитися, водій почав набирати швидкість та при спробі втекти по проспекту Порика потрапив у ДТП, внаслідок чого здійснив зіткнення з трьома автомобілями, пасажири вибігли. За одним погнався ОСОБА_16 та спіймав, а він - за іншим, але наздогнати не встиг. По рації передали, що по вулиці Косенка відбулось заволодіння автомобілем та дізнавшись який наряд знаходиться там, вони разом з ОСОБА_16 та молодим чоловіком, якого спіймали, направились до потерпілого. Обличчя потерпілого було в крові. Він пояснював, що його душили і заволоділи автомобілем.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.08.2015 року та відеозапису його проведення, потерпілий послідовно, змістовно і логічно показав дії кожного з учасників нападу. Його свідчення під час слідчого експерименту повністю узгоджуються з його показами в судовому засіданні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №2556 від 13.09.2014 у ОСОБА_13 були виявлені наступні тілесні ушкодження:
крововиливи: на склері обох очей у внутрішніх та зовнішніх куточків - численні; на слизовій верхньої губи з переходом на слизову лівої щоки проекція 1-5 зубів зліва верхньої щелепи - 1;
синці: на шкірі обох губ з переходом в ділянку підборіддя, в проекцію лівої щоки, вертикальної гілки нижньої щелепи зліва -1, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині з переходом в аналогічну ділянку ліктьового суглоба, на долонно-ліктьову поверхню передпліччя у верхню третину - 1, в підщелепному трикутнику по центру -1, на передньо-боковій поверхні шиї справа в середній третині - 1, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині -1, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу -1, на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-5 п`ясних кіток -1;
садна: на фоні вищевказаних синців: починаються у куточках роту зліва, переходять в щічну ділянку, проекцію вертикальної гілки нижньої щелепи зліва та закінчуються на боковій поверхні шиї зліва у верхній третині - 1, починаючись у куточках роту зліва з переходом у ліву щічну ділянку - а також починаючись на червоній каймі нижньої губи справа косо-вертикально переходячи в проекцію підборіддя - 2, в проекції лівого акроміально-ключичного зчленування - 1, в проекції «тіла» лівої лопатки -1, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині -1, розташоване на фоні вищезазначеного синця, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу - 2, на ліктьовій поверхні лівого передпліччя у всіх третинах, - 1, 2 та 5, на фоні синця в ділянці лівої кисті - 1, на передній поверхні обох колінних суглобів - 2;
травматична рухомість: два зуба зліва у сагітальній та горизонтальних площинах, крововилив у слизову ясна.
Вказані ушкодження спричинені тупими предметами, що не відобразили в собі характерних властивостей травмуючого предмета та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2014 року, потерпілий ОСОБА_13 на фото №3 впізнав молодого чоловіка, який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Хюндай Санта Фе», та разом з двома іншими незнайомими чоловіками вчинив відносно нього насильство та незаконне заволодів вказаним автомобілем. Як встановлено в судовому засіданні на фото №3 в протоколі зображений ОСОБА_14 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року, потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка брала у незаконному заволодінні його автомобілем. Як встановлено в судовому засіданні на фото №2 в протоколі зображений ОСОБА_10 , саме його впізнав потерпілий.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2015 року, потерпілий ОСОБА_13 на фото №3 впізнав молодого чоловіка, який спільно з ОСОБА_14 та невстановленою особою незаконно заволоділа автомобілем, який належить йому. Як встановлено в судовому засіданні на фото №3 указаний в протоколі зображений ОСОБА_8 .
Згідно долученої до справи постанови прокурора ОСОБА_5 від 22.04.2015 року на виконання вимог ст.494 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 , який вчинив злочин у групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виділено в окреме провадження.
Згідно вироку Подільського районного суду міста Києва від 20.07.2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24.09.2015 року ОСОБА_14 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.289 КК України, оскільки було встановлено, що він своїми умисними діями, незаконно заволодів транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №591 від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 , в період часу, до якого відносяться діяння, в яких він обвинувачується, він не виявляв і не виявляє на час експертного дослідження ознак будь-якого психічного розладу, є осудним.
Колегія суддів вважає що фактичні данні викладенні у вказаних висновках експертизи та досліджених документах є належними та допустимими.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 винуватими у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Аналізуючи покази потерпілого, які він надав у судовому засіданні, колегія суддів вважає їх послідовними та такими що відповідають дійсності, а так само відповідають сукупності зібраних доказів, досліджених в судовому засіданні.
Колегія суддів звертає увагу на щирість поведінки потерпілого в судовому засіданні, на логічність та послідовність його показів, які узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи, характером і логікою розвитку подій. Окрім цього в судовому засіданні не встановлено, що потерпілий мав або має на даний час мотив говорити неправду щодо дій ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , не назвали таких мотивів і обвинувачені. Судова колегія прийшла до висновку, що покази потерпілого ОСОБА_13 в сукупності з іншими доказами можна покласти в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
Разом з цим, аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає їх не у повній мірі правдивими та таким що не відповідають дійсності і спростовуються доказами, які суд визнав допустимими, а в сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину.
Крім того, аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає їх також не у повній мірі правдивими та таким що не відповідають дійсності і спростовуються доказами які суд визнав допустимими, а в сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд не погоджується з доводами захисту, що на правильність кваліфікації дій обвинувачених впливає факт відсутності на шиї потерпілого значних тілесних ушкоджень. На думку суду дії обвинувачених направлені на накидання зашморгу на шию потерпілого, затягування зашморгу свідчать про їх небезпечність для життя та здоров`я. Окрім цього, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи, на шиї потерпілого виявлені садна, які могла залишить мотузка.
Доводи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_10 перебував на передньому пасажирському сидінні і не накидав зашморг на шию потерпілого, судова колегія розцінює як бажання пом`якшити ступінь його участі у злочині. Судова колегія бере до уваги послідовні, логічні і змістовні покази потерпілого про те, саме ОСОБА_10 сидів позаду нього і накинув удавку, ретельно описав дії кожного.
Раптовість, у той же час узгодженість дій обвинувачених та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сприяння та допомога один одному щодо досягнення спільної мети - із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я володіти транспортним засобом, свідчить про правильність кваліфікації дій обвинувачених за ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Кожен з обвинувачених несе відповідальність за дії співучасників, які охоплювались його умислом.
Оцінюючи доводи захисту про визнання недопустимими фактичних обставин відображених у протоколі від 20 січня 2015 року про впізнання потерпілим ОСОБА_10 , як учасника злочину, суд виходить з того, що впізнання проведено відповідно до вимог КПК України, із числа фотознімків 4 осіб, у присутності понятих. Згідно протоколу, потерпілий вказав на особу зображену на фото №2 як співучасника злочину. Суд переконався в судовому засіданні і це підтвердив обвинувачений, що саме його фотографія зображена під №2. Тому встановлена судом помилка слідчого у довідці доданій до протоколу, що ОСОБА_10 зображений на фото №3, не впливає на позицію суду визнати фактичні дані у самому протоколі впізнання допустимими доказами.
Оскільки обвинувачені неодноразово виходили із автомобіля перед нападом, показували один одному телефони, могли помінятись ними, тому на позицію суду не впливають доводи захисту, що на телефоні яким користувався ОСОБА_10 виявлені смс повідомлення, тому лише він міг сидіти на передньому пасажирському сидінні. Суд не ставить під сумнів покази потерпілого, в яких він категорично описує конкретні дії кожного із злочинців і наполягає, що перед нападом поруч з ним був ОСОБА_14 , а ОСОБА_10 був позаду.
Колегія суддів встановила, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_10 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.289 КК України.
Колегія суддів також встановила, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.289 КК України.
Обираючи міру покарання ОСОБА_10 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч.3 ст.289 КК України, що вказаний злочин, який він вчинив вперше, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, значну суспільну небезпеку скоєного, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на момент скоєння кримінального правопорушення не працював, на утриманні малолітніх дітей не має.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доцільним призначити йому міру покарання пов`язану із позбавленням волі і не знаходить підстав для застосування вимог ст.75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від покарання з випробування.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Обираючи міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкцій ч.3 ст.289 КК України, що вказаний злочин, який він вчинив вперше, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, значну суспільну небезпеку скоєного, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на момент скоєння кримінального правопорушення не працював, на утриманні малолітніх дітей не має, схильний до скоєння злочину. Суд також бере до уваги, що на час вчинення злочину ОСОБА_8 був неповнолітнім. З матеріалів обстеження умов виховання та проживання неповнолітнього вбачається, що на обліку в службі у справах дітей Дарницької у місті Києві державної адміністрації не перебував, питання про позбавлення батьківських прав його батьків не розглядалось, виховувався матір`ю та вітчимом, у вересні 2014 року не приступив до занять у професійно-будівельному ліцеї, під час відвідування по місцю проживання двері квартири працівникам служби ніхто не відкривав, на запрошення не реагував, під час досудового розслідування його законним представником визнано представника служби у справах дітей. З долучених до провадження матеріалів вбачається, що він підозрюється у вчиненні пограбувань в інших районах міста Києва.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Колегія суддів вважає доцільним призначити йому міру покарання пов`язану із позбавленням волі і не знаходить підстав для застосування вимог ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, у відповідності до вимог ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь держави витрати понесені в ході досудового слідства за проведення судово - трасологічної експертизи № 864 від. 28.07.2015 року у розмірі 245 гривень 52 копійки.
Долю речових доказів визначити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі без конфіскації майна.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін у виді тримання під вартою у Київському СІЗО.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 08 червня 2015 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у виді утримання під вартою у Київському СІЗО.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 червня 2015 року.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_10 на користь держави грошові кошти в сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 46 копійок за проведення експертизи.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь держави грошові кошти в сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 46 копійок, за проведення експертизи.
Згідно ст.100 КПК України, речові докази: оптичний диск із записом проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах провадження, залишити в кримінальному провадженні.
Речові докази: мобільний телефон чорного кольору із сім-картою абонента «лайф», № НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 з чохлом чорного кольору, який зберігається в матеріалах провадження, повернути обвинуваченому ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя:ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3