Справа № 338/445/15-к
Провадження № 11-кп/779/29/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000069 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, який має середню освіту, не працює, розлучений, раніше не судимий, -

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі терміном на 2 роки.

Вирішено питання речових доказів.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено ОСОБА_8 без зміни до набрання вироку законної сили.

Вирішено строк покарання рахувати з 12.10.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав чуже майно, поєднане з проникненням у інше приміщення та будучи у стані алкогольного сп`яніння, повторно таємно викрав чуже майно поєднане з проникненням у інше приміщення.

Установлено, що 06.03.2015 року близько 04.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить приватному підприємцю ОСОБА_9 . Обвинувачений, за допомогою лому - монтування ("фомки") розбив склопакет в вікні з задньої сторони приміщення кафе, після чого проник в середину. З барної стійки таємно викрав товарно-матеріальні цінності, а саме: одну пляшку коньяку "Аравеллі", вартістю 160 грн, дві пляшки горілки "Байка", вартістю 64 грн кожна, загальною вартістю 128 грн, дві пляшки горілки "Карпатська", вартістю 57 грн кожна, загальною вартістю 114 грн, одну пляшку горілки "Статус", вартістю 89 грн, 15 пачок сигарет "Bond blue", вартістю 14,70 грн кожна, загальною вартістю 220,5 грн, курячі стегна вагою 0,5кг., ціною 68 грн за кілограм, вартістю 34 грн, ковбасу "Довбушівська", вагою 1 кг., ціною 90 грн за кілограм, вартістю 90 грн, шинку свинну, вагою 0,7 кг., ціною 110 грн за кілограм, вартістю 77 грн, одну пляшку горілки "Віват", вартістю 50 грн, одну пляшку напою "Пепсі", вартістю 12 грн, одну пляшку коньяку "Зелений чай", вартістю 90 грн, одну пляшку віскі "Blak jack", вартістю 73 грн, одну пляшку горілки "Царський келих", вартістю 47 грн, одну пляшку горілки "Срібляста", вартістю 27 грн. Всього обвинувачений викрав товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1211,5 грн. З викраденими товарно-матеріальними цінностями ОСОБА_8 з місця події скрився та розпорядився ними на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 1211,5 грн.

Крім того, обвинувачений в ніч з 10.10.2015 року на 11.10.2015 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинити викрадення чужого майна, зайшов на територію господарства ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 . За допомогою металевого лому пошкодив навісний замок на вхідних дверях гаражного приміщення та проник в середину приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки "Ардіс-Славутич". ОСОБА_8 з викраденим велосипедом з місця події скрився та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми злочинними діями обвинувачений спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 950 грн.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання несправедливим через свою суворість.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував того, що обвинувачений у судовому засіданні стверджував, що нічого не пам`ятає про обставини скоєння злочинів у зв`язку з перенесенням травми голови під час служби в армії. Проявами перенесеної травми у обвинуваченого були періодичні головні болі на протязі всього часу з моменту отримання травми. За відсутності належних коштів за медичною допомогою він не звертався, як правило затамовував біль вживанням алкогольних напоїв, після чого взагалі не віддавав значення своїм діям. Вказана обставина не була досліджена на стадії досудового слідства, тобто не було призначено судово-психіатричну експертизу.

Також, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 при перегляді відеозапису в судовому засіданні не міг впізнати себе в приміщенні кафе і не пам`ятає взагалі, що він скоїв даний злочин. Аналогічно він не пам`ятає, як викрав велосипед з господарства ОСОБА_10 і як їхав з с. Яблунька до смт. Богородчани, де його зупинили працівники міліції. Виходячи із цього, суд не повністю дослідив обставини стосовно особи обвинуваченого та не дав їм об`єктивну оцінку.

У зв`язку із цим, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання зі застосуванням ст.69 та 75 КК України.

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого та сам обвинувачений подану апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає вирок законним та обґрунтованим, а тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які просять вирок суду змінити, думку прокурора, який висловився проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються, а також правильність кваліфікації дій, в силу положень ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Що стосується покликання обвинуваченого та його захисника на суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався встановлених статтею 65 КК України засад.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином врахував, що обвинувачений протягом нетривалого проміжку часу вчинив аналогічні з об`єктивної сторони злочини, які спрямовані проти власності громадян.

Разом із тим, суд врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається апелянт, та визначив покарання із застосуванням ст.69 КК України, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

В той же час, колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України у даному конкретному випадку є недоречним та таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

Як зазначено у нормах кримінального закону, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, то може прийняти рішення про його звільнення від відбування призначеного покарання, застосувавши норми ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком з застосуванням вимог ст. 76 КК України.

В даному ж випадку, враховуючи сукупність корисливих злочинів, підстав для застосування ст.75 КК України не вбачається. А обставини, які пом`якшують покарання і так були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання шляхом застосування ст.69 КК України.

Що стосується доводів апелянта, з приводу того, що ОСОБА_8 під час вчинення злочинів перебував у стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає, як їх вчиняв, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.21 КК України, особа, яка вчинила злочин у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, підлягає кримінальній відповідальності.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, відноситься до обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, те, що ОСОБА_8 під час вчинення злочинів перебував у стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає, як він їх вчиняв, не може слугувати підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або тим більше враховуватись, як обставина, що пом`якшує покарання. Враховуючи, що ОСОБА_8 добровільно вживав алкогольні напої, саме він мав врахувати наслідки до яких може призвести їх вживання, а саме можливість скоєння злочину чи інша протиправна поведінка, тощо.

Будь яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 під час вчинення злочинів перебував в стані неосудності чи обмеженої осудності в матеріалах справи не має і стороною захисту вони надані не були. Те що, обвинувачений, за твердження захисника, мав перенесену травму голови під час служби в армії, проявами якої у обвинуваченого були періодичні головні болі на протязі всього часу з моменту отримання травми і він цю біль затамовував алкоголем, не може враховуватись, оскільки такий стан здоров`я не позбавляв його можливості в будь який час звернутись за кваліфікованою медичною допомогою. А тому, такі доводи захисника є надуманими та не можуть бути враховані при призначенні покарання.

ОСОБА_8 та його захисник, згідно норм кримінального процесуального законодавства, не були позбавлені права залучити експерта для проведення судово-психіатричної експертизи обвинуваченого або надати такий висновок, однак цього не зробили, а підстав робити таке експертне дослідження з власної ініціативи у суду першої інстанції не було.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

В той же час, 24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, викладена Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII від 26 листопада 2015 року, якою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богородчанського районного суду від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України засудженому, ОСОБА_8 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, час перебування під вартою з 12 жовтня 2015 року по 26 січня 2016 року зарахувати в строк покарання, а саме - 6 місяців та 28 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців із дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2