Справа № 140/2211/15-к
Провадження №11-кп/772/1051/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2015, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше несудимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців,
в с т а н о в и в :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні ним наступного.
10.08.2015 року близько 15:00 год. ОСОБА_7 прийшов до домогосподарства по АДРЕСА_2 , на подвір`ї якого зустрів ОСОБА_9 .
Маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та, діючи умисно, відкрито, реалізовуючи свій злочинний умисел, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень останній, вихопив з її рук грошові кошти в сумі 30 гривень, після чого залишив розташування домогосподарства, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні порушується питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. У зв`язку з цим прокурор просить постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, виступ у судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з позицією сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обґрунтований, базується на досліджених у судовому засіданні в порядку ч.3 ст. 349 КПК України доказах та учасниками судового провадження не оспорюється.
Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд не дотримався вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, якою передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75 - 79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, обов`язки, покладені на засудженого.
Відповідно ч.2 ст. 76 КК України контроль за поведінкою засуджених, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Згідно роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 суд, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та не поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, унеможливлює здійснення органами виконання покарань належного контролю за його подальшою поведінкою.
За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
Разом з тим, підстав для збільшення тривалості іспитового строку при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає, оскільки прокурор в апеляційній скарзі не навів жодних мотивів необхідності прийняття такого рішення.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасувати.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пп. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: