АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/2085/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/698/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від подальшого відбування покарання в зв`язку з хворобою,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджена ОСОБА_6
захисник засудженої, адвокат ОСОБА_8
представник Орджонікідзевського ВЦ № 79 ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та звільнити її від подальшого відбування покарання в зв`язку з хворобою, на підставі ст. 84 КК України.
Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2010 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженої. При цьому, вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.05.2009 року у відношенні ОСОБА_6 виконується самостійно (а.к.п. 6-9).
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.12.2013 року засудженій ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді обмеження на невідбутий строк 3 роки 4 місяці 19 днів, згідно ст. 82 КК України (а.к.п. 10).

24 вересня 2015 року на адресу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява від ОСОБА_6 про її звільнення від подальшого відбування покарання в зв`язку з хворобою.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що діагноз хвороб ОСОБА_6 не дає підстав прийняти рішення про звільнення її від подальшого відбування покарання за хворобою, оскільки перелік її хвороб не підпадає під вимоги наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд розглядав її заяву з порушенням КПК України.
Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що вона майже півтора роки працювала на Нікопольському заводі феросплавів, праця на якому по тяжкості не співрозмірна з її діагнозами, що було підтверджено на ВКК 27.07.2015 року в лікарні м. Орджонікідзе.
Як зазначає засуджена, рішення суду було прийнято лише на підставі довідки ЦМБ м. Орджонікідзе, яка була надана без огляду лікаря, без врахування скарг на здоров`я та прогнозування розвитку захворювань.
Крім того, ОСОБА_6 зауважує, що їй не виплачується заробітна плата, а тому у неї відсутні кошти на їжу та необхідні ліки.
Засуджена також просить врахувати, що вона вже відбула більше ? строку покарання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор та представник Орджонікідзевського ВЦ № 79 заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 , просили колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою; засуджена ОСОБА_6 та її захисник, адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу суду скасувати та звільнити її від подальшого відбування покарання в зв`язку з хворобою.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 статті 84 КК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 28 вересня 1973 року "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу" передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно оцінивши обставини конкретного провадження, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 .
Згідно ч. 5 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Засуджена ОСОБА_6 зазначений порядок звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою не витримала, оскільки до адміністрації виправного центру з приводу проведення лікарської комісії не зверталась.

Так, до матеріалів провадження долучена тільки медична довідка лікарняно-консультативної комісії № 955 від 15 жовтня 2015 року (а.к.п. 28), згідно якої ОСОБА_6 встановлений діагноз: ВІЧ інфекція І клінічної стадії, безсимптомне носіння.
При цьому, відповідно до Інструкції про порядок медичного обстеження засуджених, які страждають тяжкими хворобами, медичне обстеження таких засуджених здійснюють спеціальні лікарські комісії, огляд хворого та розгляд матеріалів медичного обстеження здійснюються комісією після його обов`язкового лікування і ретельного обстеження в умовах стаціонарних лікувальних установ.
Як вбачається з провадження та особової справи, висновок спеціальної лікарської комісії про стан здоров`я засудженої ОСОБА_6 , де було б зазначено, що хвороба на яку вона хворіє перешкоджає подальшому її утриманню в місцях позбавлення волі та загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, відсутній.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2010 року, оскільки перелік її хвороб не підпадає під вимоги наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від подальшого відбування покарання в зв`язку з хворобою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4