Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9301/15-к
Провадження № 1-кп/644/513/15
06.10.2015
ВИРОК
іменем України
06 жовтня 2015 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі: - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочеток Чугуївського району Харківської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованому та проживаючому за адресою:
АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чугуїв Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:
- 18.06.2010 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 09.12.2013 за відбуттям строку покарання;
- 09.04.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, відбуваю- чого покарання в Харківської ВК № 43,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
В с т а н о в и в:
19 липня 2014 року приблизно о 23:30 годин ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в вагоні потягу метрополітену під час руху від станції «Радянська» до станції «Пролетарська» м. Харкова, побачили раніше не знайомого їм гр. ОСОБА_6 , в якого при собі було майно - шкіряна барсетка та золотий ланцюжок з підвіскою. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з невстановленою під час досудового розслідування особою домовились між собою про відкрите викрадення майна гр. ОСОБА_6 . З цією метою, прибувши на станцію метрополітену «Пролетарська» в м. Харкові приблизно о 00:05 год. 20.07.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом з невстановленою під час досудового розслідування особою пішли та стежили за потерпілим ОСОБА_6 . А коли потерпілий зайшов у лісосмугу, реалізуючи спільний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з користі, за попередньою змовою у групі, а ОСОБА_7 повторно, невстановлена особа та ОСОБА_7 почали спільно наносити потерпілому ОСОБА_6 удари руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, правій руці, тулубі та саден на верхніх та нижніх кінцівках, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1610-С/14 від 25.07.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкрито заволоділи належним ОСОБА_6 майном, а саме мобільним телефоном «Sony Ericsson W810і» вартістю 50 грн., ланцюгом зі сплаву золота 750 проби вартістю 1500 грн. з підвіскою зі сплаву золота 585 проби вартістю 200 грн., загальною вартістю яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8680 від 24.11.2014 - 1750 грн., а також наручним годинником «Lotus», вартість якого, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 6105 від 12.06.2015 року, складає 600 грн., та грошовими коштами в сумі 250 грн., а також набором ключів, шкіряною барсеткою вартістю 600 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 3200 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали та надали пояснення за обставинами його вчинення так, як це викладено вище.
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив показання обвинувачених по обставинам справи та вказав, що в нього, також, була відкрито викрадена обвинуваченими шкіряна барсетка вартістю 600 грн. та набір ключів від вхідних дверей його квартири і приміщення за місцем його підприємської діяльності. Він ( ОСОБА_8 ) вимушений був міняти замки на зазначених вхідних дверях та у зв`язку з цим поніс матеріальні збитки.
Проти зазначених потерпілим обставин обвинувачені не заперечували.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 правильно розуміють фактичні обставини справи та їх не оспорюють, а також, не оспорюють кваліфікацію інкримінованого їм кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 і іншим учасникам судового розгляду судом роз`яснено положення ч.3 ст.349 КПК України та вони просили суд визнати недоцільним дослідження всіх доказів по справі, обмежившись допитом обвинувачених та потерпілого.
З урахуванням наведеного суд у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі.
Оскільки, в суді встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за передньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 , крім того, вчинене повторно, то їх дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 суд враховує дані про особу обвинувачених: ОСОБА_7 неодноразово засуджений, відбував покарання в місцях позбавлення волі, ОСОБА_4 не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем проживання обвинувачені характеризується позитивно, ОСОБА_4 частково відшкодував потерпілому матеріальний збиток шляхом повернення вкраденого майна - годинника «Lotus», характер, ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, а ОСОБА_4 позбавлення волі з застосуванням умов та вимог ст.ст.75,76 КК України.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, то суд призначає ОСОБА_7 покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 на суму 10 000 гривень матеріальної шкоди, яка складається з вартості викраденого майна з урахуванням інфляції, матеріальні збитки на заміну замків на вхідні двері, внаслідок викрадення набору ключів, вартість пошкодженого одягу під час грабежу, суми втраченої вигоди, яку б він міг получити від своєї підприємської діяльності за час вимушеного лікування від спричинених йому обвинуваченими тілесних ушкоджень, а також - та 5 000 грн. моральної шкоди.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 позов в частині матеріальної шкоди визнали, а в частині розміру моральної шкоди визнали частково, вважаючи її завищеною.
Суд вважає, що позов слід задовольнити в частині спричинення матеріальної шкоди, а в частині моральної шкоди частково в сумі 2000 грн., оскільки судом встановлена вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчинені злочину, яким спричинена шкода потерпілому ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_9 слід залишити тримання під вартою до набрання вироку законної сили. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати необхідно покласти на обвинувачених.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367,373,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за:
- ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочину, призначеного за теперішнім вироком та злочину за ч.2 ст.121 КК України, за який ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року до 7 років позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 7(семи) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку з 06 жовтня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання частину покарання, яке він відбув за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року з 26 лютого 2015 року по 06 жовтня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Харківської установі виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за:
- ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2(два) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання. Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 10 000 (десть тисяч) гривень матеріальної та 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
Речові докази по справі наручний годинник «Lotus», телефон «Самсунг», які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому же.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області протягом 30 днів з моменту його оголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1