21.10.15 № 321/925/15-к
Пр. № 1-кп/321/129/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в кримінальному провадженні за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
9 вересня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Обвинувальний акт призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні колегією суддів Шевченківського районного суду України, що розглядає кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками ч. 1 ст.115 КК України, для об`єднання з яким ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року в порядку ст. 34 КПК України направлений цей обвинувальний акт.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, які вважають за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, колегія суддів знаходить за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з таких міркувань.
Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, є відповідність його вимогам КПК України, а згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні, яке відбувається за обов`язкової участі обвинуваченого та його захисника, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Як встановлено судом в ході підготовчого засідання, під час досудового розслідування кримінального провадження за ознаками ч. ч. 2, 3 ст.185 КК України, захисник до участі в проведенні процесуальних дій не залучався.

Під час підготовчого засідання обвинувачений заявив, що в провадженні за його обвинуваченням за 2, 3 ст.185 КК України послуг захисника він не потребує, так як згоден з обвинуваченням повністю.

Очевидно, така позиція обвинуваченого на стадії досудового розслідування і зумовила незалучення до участі в провадженні адвоката.

Разом з тим, в наданих суду матеріалах кримінального провадження відносно обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, судовий розгляд якого триває, наявний акт судової психіатричної експертизи щодо ОСОБА_6 , з якого випливає, що обвинувачений виказує ознаки легкої розумової відсталості в ступеню помірно вираженої дебільності з порушеннями поведінки.

За змістом вказаного дослідження, під час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 посягання проти життя людини ступінь наявних в його діях порушень поведінки був таким, що він не міг повною мірою (обмежено міг) віддавати собі звіт у вчинюваних діях і керувати ними. Такий самий ступінь порушень констатувала комісія і на час проведення цього обстеження, зробивши висновок про те, що обвинувачений і станом на час проведення експертизи за своїм психічним станом не може повною мірою віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними (а. с. 62-63).

Констатуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що при зверненні прокурора до суду порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, оскільки в силу ст. 42 КПК України право підозрюваного, обвинуваченого на захист є безумовним, а однією з засад кримінального провадження є забезпечення цього права.

В силу ст. 49 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо, зокрема, участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний не залучив його самостійно, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права з моменту встановлення цього факту.

Як зазначено, обвинувачений страждає на психічне захворювання - уроджене слабоумство (олігофренія) в стадії помірної дебільності, яке (захворювання) характеризується затримкою психічного розвитку, слабкістю абстрактного мислення, нездатністю подавляти свої потяги.

З акту психіатричного дослідження випливає, що притаманні цьому захворюванню ознаки у обвинуваченого ОСОБА_6 поєднуються з розладами поведінки.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що обвинувачений підпадає під визначення осіб, що перелічені в п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, які обмежені у здатності повною мірою реалізувати право на самозахист і потребують обов`язкового призначення захисника.

Дійшовши висновку про необхідність вчинення цієї процесуальної дії, суд виходить з положень наведеної статті 49 КПК України, згідно з якої посадова особа досудового розслідування, прокурор, суд зобов`язані забезпечити участь захисника з моменту встановлення факту неспроможності особи повною мірою самостійно реалізовувати свої права.

І оскільки, як випливає з реєстру досудових розслідувань, доданого до обвинувального акту, в провадженні проводилась амбулаторна судова психіатрична експертиза, колегія суддів вважає, що в день складання цього експертного висновку, тобто 22 червня 2015 року, органу досудового розслідування було відомо про наявність у обвинуваченого психічного захворювання, яке є уродженим і супроводжує людину протягом усього життя.

Так як порушення кримінального процесуального закону в частині забезпечення реалізації права особи на захист допущене ще під час досудового розслідування, протягом якого особа зі статусом підозрюваного була піддана заходам, що обумовлені її статусом суб`єкта кримінального переслідування і пов`язані з обмеженням її прав і свобод, суд знаходить за необхідне не вирішувати питання про призначення захисника на стадії підготовчого засідання, а повернути обвинувальний акт прокурору для усунення зазначеного порушення.

Хоча на цій стадії кримінального провадження суд і не володіє матеріалами кримінального провадження, в тому числі актом судової психіатричної експертизи, який в даному випадку, можливо, і містить висновки про осудність обвинуваченого щодо інкримінованих йому за цим провадженням посягань проти чужої власності, проте виходить з того, що стаття 52 КПК України пов`язує обов`язкову участь захисника не з осудністю особи, а зі здатністю особи, що страждає психічним захворюванням, самостійно повною мірою реалізувати свої права; захворювання ж обвинуваченого, як зазначено, є природженим і невиліковним.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що при направленні обвинувального акту до суду прокурором були порушені вимоги п. 3 ч. 2 ст.52 КПК України, оскільки під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 страждає на уроджене психічне захворювання, до того ж виявляє поведінкові розлади, а це зобов`язує орган досудового розслідування забезпечити участь захисника на стадії досудового розслідування, тому, на думку суду, обвинувальний акт щодо обвинуваченого не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 52, 291-293, 314, 395, КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3