Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0613/1-37/2012 Головуючий у 1-й інст. Шидловський
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Михайловського В.І.,

суддів Широкопояса Ю.В., Фоміна Ю.В.,

з участю: прокурора Сидоренка О.П.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та житель ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, не військовозобовязаний, не працюючий, судимий Любарським районним судом: 23.12.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2011 року, та призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінено з підписки про не виїзд на взяття під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання вирішено обчислювати з 13 квітня 2012 року.

Долю речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

Згідно змісту вироку суду, 29.02.2012 року, близько 22 год. засуджений ОСОБА_1, відпочиваючи в кафе «Сузіря», що по вул. Шкільній, 1, в с. Юрівка Любарського району, та розпиваючи при цьому спиртні напої із ОСОБА_2, викрав із столика вищевказаного кафе його мобільний телефон марки КИЇВСТАР Аего (Ниаwеі 07210), вартістю 584 грн.10 коп., з сім-картою ДІДЖУС, вартістю 15 грн., номер НОМЕР_1, на рахунку якої було 8 грн., який належав потерпілому, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 607.10 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати з тих підстав, що під час досудового слідства на нього здійснювався морально-психологічний тиск з боку працівників міліції, які погрозами змусили його визнати вину у вчиненні злочину, якого він не вчиняв.

Заслухавши доповідача по справі, адвоката, який підтримав апеляцію засудженого ОСОБА_1, думку прокурора про залишення вироку без змін, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказів.

Дії засудженого ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено судом першої інстанції з належним врахуванням вимог ст. 65 КК України, даних про особу засудженого та фактичних обставин вчиненого злочину та обставин, передбачених змістом ст. ст. 66, 67 КК України.

При призначенні покарання суд врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння.

Обставинами, що помякшують покарання засудженого ОСОБА_1, є щире каяття засудженого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Разом з тим, ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, його молодий вік, матеріальне становище.

ОСОБА_1 вчинив злочин під час іспитового строку за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2011 року, тому суд першої інстанції застосував норми ст. 71 ч. 1 КК України, призначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за сукупністю вироків.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження засудженого ОСОБА_1 про морально-психологічний тиск з боку працівників міліції під час досудового слідства, та розцінює це як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Під час досудового та судового слідства ОСОБА_1 жодного разу не скаржився на недозволені методи слідства щодо нього, з самого початку визнавав вину повністю, давав послідовні покази, які узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Любарського районного суду Житомирської області 13 квітня 2012 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Судді: