Справа №1-8/12
10 січня 2012 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді Терещенко О.І.
при секретарі Павленко О.Г.
з участю прокурора Жерьобкіна В.Д.
адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжньої, працюючої Вирівським сільським головою, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої
за ст.246, ст.365 ч.1 КК України,
10 січня 2012 року Білопільським районним судом кримінальна справа про обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.ст.246, 365 ч.1 КК України повернута прокурору Білопільського району на додаткове розслідування.
При розгляді даної справи судом встановлені порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства слідчими прокуратури Білопільського району ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Так, досудове слідство в зазначеній кримінальній справі було проведено прокуратурою Білопільського району неповно, а тому 30 травня 2011 року справа Білопільським районним судом була повернута прокурору Білопільського району для організації додаткового розслідування.
Але всупереч вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування вказівки суду, які викладені в постанові від 30 травня 2011 року, прокуратурою Білопільського району виконані в повному обсязі не були, хоча реальна можливість їх виконати та усунути неповноту досудового слідства була.
Судом в кожному судовому засіданні всім учасникам процесу, в тому числі і прокурору, надавалась можливість заявляти клопотання, надавати додаткові докази для усунення неповноти досудового слідства.
Але дана можливість прокурором Білопільського району використана не була.
Зазначене вище привело до повторного повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.49 КПК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, тобто лише фізична особа може бути потерпілою від злочину.
Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України представниками потерпілого можуть бути адвокати, близькі родичі, законні представники, а також інші особи.
Всупереч зазначеним вище вимогам Закону, слідчий Місюра М.М. провідного спеціаліста Білопільської райдержадміністрації ОСОБА_5 визнав представником потерпілого Білопільської райдержадміністрації, тобто юридична особа за визначенням слідчого Місюри М.М. є потерпілою особою в даній кримінальній справі (а.с.92 том 3).
Крім того, в обвинувальному висновку слідчим зазначено, що злочинними діями підсудної ОСОБА_2 Білопільській райдержадміністрації заподіяна істотна шкода в сумі 67 223,17 грн. ОСОБА_5 даній організації не розяснено право на предявлення цивільного позову до винної особи. А, навпаки, цивільним позивачем в даній справі чомусь визнана Державна екологічна інспекція в Сумській області і нею ж заявлений цивільний позов. Хоча дана установа належним позивачем не являється.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.126 КПК України забезпечення цивільного позову провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого.
Але всупереч даним вимогам слідчий Олефір Ю.О., який на той час проводив досудове слідство в справі, 09 лютого 2011 року наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1, власником якої ні підсудна ОСОБА_2, ні будь-хто з її родичів не являються.
Зазначене вище свідчить про неналежне виконання своїх службових обовязків слідчими прокуратури Білопільського району ОСОБА_4, ОСОБА_3, про відсутність контролю з боку прокурора Білопільського району за досудовим слідством і відсутність перевірки кримінальних справ при направленні їх до суду.
Крім того, під час розгляду зазначеної кримінальної справи судом встановлено, що працівники Білопільського РВ УМВС України в Сумській області на протязі жовтня-грудня 2011 року, коли вже справа перебувала в суді, від підсудної ОСОБА_2 неодноразово вимагали надання відбитків пальців з метою розслідування кримінальної справи. Але досудовим слідством кримінальні справи відносно ОСОБА_2, крім даної, не розслідувалися і не розслідуються. Судом ніяких вказівок з цього приводу Білопільському РВ УМВС України в Сумській області не надавались. Крім того, відповідно до пункту 2.1.1 Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої наказом №785 від 11 вересня 2009 року Міністром внутрішніх справ України, центральна дактилокартотека ведеться у ДНДЕКЦ та формується з дактилокарт невпізнаних трупів; дактилокарт безвісно зниклих осіб, які були піддані дактилоскопіюванню до зникнення; дактилокарт осіб, які вчинили чи підозрюються у вчиненні навмисних убивств; замахів на вбивства; навмисних тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть; зґвалтувань; розбійних нападів; пограбувань; вимагань; злочинів, які вчинені з використанням вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та речовин. Таким чином, така вимога працівників Білопільського РВ УМВС України в Сумській області являється незаконною, так як злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2, до зазначеного вище переліку злочинів не входять.
Відповідно до вимог п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування з метою підвищення вимогливості щодо органів дізнання та досудового слідства суди повинні реагувати шляхом винесення окремих постанов (ухвал) на істотні порушення закону, які потягли повернення справи на додаткове розслідування або тяганину при судовому розгляді справ.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 2008 року № 3 «Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних справах» суд, встановивши при розгляді справи факти порушення закону, допущених під час здійснення дізнання чи досудового слідства, зобовязаний відповідно до ст.23-2 КПК України винести окрему ухвалу (постанову), якою звернути увагу відповідних органів на факти порушення закону для вжиття відповідних заходів.
Виявлені судом порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 призводять до порушення вимог закону щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи та не можуть залишатися поза увагою суду і потребують відповідного реагування шляхом винесення окремої постанови, яка має бути ефективним засобом дотримання законності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23-2, 340 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Про неналежне виконання своїх службових обовязків слідчими прокуратури Білопільського району ОСОБА_4, ОСОБА_3, про відсутність контролю за досудовим слідством і відсутність перевірки кримінальних справ при направленні їх до суду з боку прокурора Білопільського району довести до відома прокурора Сумської області для прийняття заходів по усуненню порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства у кримінальних справах, здійсненні нагляду за досудовим слідством та перевіркою кримінальних справ при направленні їх до суду.
.Про порушення співробітниками Білопільського РВ УМВС країни в Сумській області вимог Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої наказом №785 від 11 вересня 2009 року Міністром внутрішніх справ України, довести до відома начальника УМВС України в Сумській області.
Про вжиті заходи по окремій постанові повідомити суду в місячний термін.
На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 7 діб з дня її винесення.
Суддя