Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1-125/10
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Рогозіна С.В.

при секретарі Івченко І.В.

з участю прокурора Костюка О.В.

захисника підсудного ОСОБА_1

представника цивільного позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого.

за ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, 12 травня 2009 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи легковим автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Макарова м. Рівне, зі сторони вул. Корольова у напрямку вул. Ювілейної зі швидкістю приблизно 40 км./год., при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4, 27.11.1977 р. н., та ОСОБА_5, 30.05.2006 р. н., які перетинали проїзну частину вул. Макарова зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу по нерегульованому пішохідному переході, хоча мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою керованого ним автомобіля до місця наїзду.

У результаті ДТП пішоходи отримали наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_5 - черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, осаднення лобно-тім'яної ділянки зліва, скронево-тім'яної ділянки справа, ускладненої субарахноїдальним крововиливом, які відносяться до тяжких як небезпечні для життя;

- ОСОБА_4 - перелом обох кісток верхньої третини лівої гомілки зі зміщенням, відкритий перелом зовнішнього виростку правої гомілки зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров'я, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

У прямому безпосередньому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває грубе і порушення ОСОБА_3 наступних пунктів Правил дорожнього руху:

- п. 2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 2.9. - Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 10.1. - Правил дорожнього руху, згідно якому перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

- п. 14.6. - Правил дорожнього руху, згідно якому обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті.

Крім того, ОСОБА_3 порушив наступні пункти Правил дорожнього руху:

- п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 1.7. - Водії, пішоходи та пасажири зобов'язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

- п. 11.2. - Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

- п. 12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допитаний судом ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину за обставин вказаних у вироку та показав, що 20 квітня 2009 року працівники ДАІ в м. Сарни Рівненської області у нього вилучили посвідчення водія категорії „В,С" за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. 12.05.2009 року, біля 12.00 год., в кафе „Сюрприз", що по вул. Макарова в м. Рівне, він випив близько 300 грамів горілки та пляшку пива, разом з ОСОБА_6, який випив таку ж кількість алкоголю. Після цього вони вийшли з кафе та сівши в автомобіль НОМЕР_1, попрямували в напрямку вулиці Ювілейної м. Рівне. Близько 15.00 год. рухаючись автомобілем в правому ряді правої смуги руху вул. Макарова зі сторони вул. Корольова в напрямку вулиць Ювілейна та Вербова зі швидкістю 40 км./год, підїжджаючи до перехрестя вул. Макарова-Ювілейна, перед автомобілем на відстані близько 15-ти метрів рухався бус жовтого кольору марки „Богдан", який рухався зі швидкістю 40 км./год. Перед пішохідним переходом у буса загорілись стопи і він різко почав гальмувати без зміни напрямку руху та зупинився на початку пішохідного переходу. При цьому він почав брати вліво з метою уникнення зіткнення та почав гальмувати. В цей момент побачив, що зліва направо по ходу автомобіля по пішохідному переході йшла жінка з малолітньою дитиною. Незважаючи на те, що він почав гальмувати уникнути наїзду не вдалось та автомобіль зіткнувся з тілами пішоходів. Після ДТП він відразу ж зупинив автомобіль та до приїзду працівників міліції розташування автомобіля та слідів не змінював. Відразу після ДТП ОСОБА_3 намагався надати медичну допомогу потерпілим, проте перехожі йому цього не дали зробити. У скоєному щиро розкаюється і жалкує про скоєне.

При вирішенні питання про обсяг дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, учасники процесу погодились з недоцільністю дослідження доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_3 злочину за обставин, вказаних у вироку. При цьому вони завірили суд, що розуміють наслідки своєї згоди та неможливість в подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Сумнівів у добровільності такої згоди та істотності їх позиції у суду немає.

Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, а саме те, що вчинений ОСОБА_3 злочин, є тяжким злочином, за місцем проживання та роботи підсудний характеризується позитивно, на „Д обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, є особою, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи.

До обставин, які помякшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання вини, щире каяття в скоєному, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування збитків.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Крім того, судом встановлено, що неправомірні дії підсудного ОСОБА_3, наслідком яких стало заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесний ушкоджень небезпечних для життя та потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров'я, призвели до необхідності надання медичної допомоги для потерпілих. Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії та у відділенні травматології Рівненської центральної міської лікарні, з 12.05.2009 року по 02.06.2009 року, та перенесли операції на які витратили значні кошти.

Потерпілі також перенесли моральні та фізичні страждання, що виразилися в значних болях, як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і при проведенні операцій, при лікуванні. На даний час у них з'являються болі наслідок перенесених травм.

Внаслідок вчинених з боку ОСОБА_3 протиправних дій, потерпілі зазнали фізичного болю та страждань повязаних з каліцтвом. Вони пережили важкий моральний стрес. В даний час ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю не відновилися після травм. ОСОБА_5 потребує періодичного оздоровлення та лікування. ОСОБА_4 оформляє пенсію по інвадіності.

Підсудний ОСОБА_3 цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав повністю і частково визнав цивільний позов в частині моральної шкоди в сумі 10000 тисяч гривень.

Згідно статті 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно статті 1199 Цивільного кодексу України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Суд також враховує часткове відшкодування підсудним для потерпілих шкоди в сумі 16000 гривень та враховує те, що ОСОБА_5 є малолітньою дитиною, яка знаходиться на утриманні у своїх батьків. За таких обставин суд рахує за можливе на підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, 1195, 1199 Цивільного кодексу України, ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України частково задоволити цивільний позов ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, моральну шкоду, як відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в сумі 40000 гривень, що на думку суду відповідає критеріям розумності, справедливості та достатності.

Крім того, приймаючи до уваги тяжкість скоєного злочину, дані про особу винного та наявні по справі помякшуючі обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 299, 323-324 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1195, 1199 Цивільного кодексу України, ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Зарахувати у термін відбування покарання термін тримання під вартою, з 02.12.2009 року по 09.02.2010 року, включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 40000 (сорок тисяч) гривень.

Речовий доказ по справі автомобіль НОМЕР_1, що переданий на зберігання на штраф майданчик м. Рівне повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженому в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя С.В. Рогозін