ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2012 року . Справа № 1-129/11

Провадження № 1/222/4/2012

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря - Косівець І.Р.,

за участю прокурора - Долецького О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2

Київської області, українки, громадянки України,

України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не

одруженої, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4,

Черкаської області вул..Зелена,7, не працюючої,

раніше судимої 26 лютого 2010 року Уманським

міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.15, ч.3

ст.185, ст..75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, 24 вересня 2010 року

постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської

області скасовано звільнення від відбування покарання і

направлено до відбування покарання у виді 4 років 6 місяців

позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

установив :

01 липня 2010 року, слідуючи у вагоні №2 пасажирського потягу №610 сполученням Одеса-Христинівка, під час підїзду потягу до станції Кублич(Одеської залізниці) Теплицького району Вінницької області, близько 6 год. підсудна ОСОБА_1, повторно, діючи навмисно, з корисливою метою, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, таємно викрала у ОСОБА_2 бувший у користуванні мобільний телефон марки «NOKIA»- 5530 вартістю 790 грн. з СІМ-картою «Life»вартістю 10 грн., чим заподіяла потерпілому майнової шкоди на загальну суму 800 грн..

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю. Вказала, що, коли йшла вагоном, шукаючи в кого попросити цигарок, побачила хлопця, який спав на другій полиці, біля нього лежав мобільний телефон. Пояснила суду, що вона про наслідки свого вчинку не подумала, взяла телефон, щоб продати його і заробити трохи грошей. У скоєному щиро розкаюється.

Свідок ОСОБА_3 у своїх показаннях пояснила суду, що вона розслідувала кримінальну справу щодо ОСОБА_1, яка написала явку з повинною, де вказала, що в потязі Одеса-Христинівка вчинила крадіжку мобільного телефону. Під час проведення досудового слідства не виникало сумнівів, що злочин вчинила саме ОСОБА_1, вона розповідала про обставини викрадення і визнавала свою вину.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що працює оперуповноваженим у виправній колонії, де відбувала покарання ОСОБА_1. В ході однієї з бесід ОСОБА_1 зізналась у викраденні мобільного телефону у вагоні потягу, про що написала явку з повинною.

Винуватість підсудної у вчиненні злочину підтверджується також слідуючими доказами: протоколом огляду місця події від 01 липня 2010 року, під час якого було оглянуто купе вагону №2 потягу сполученням Одеса-Христинівка, в якому знаходився ОСОБА_2 на час крадіжки у нього мобільного телефону(а.с.6); довідкою вартості мобільного телефону марки «Nokia 5530»(а.с.7); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_2 від 20 липня 2010 року(а.с.15); протоколом явки з повинною, яку ОСОБА_1 написала 22 липня 2011 року в Уманській виправній колонії(а.с.34); протоколом відтворення обставин і обстановки події від 30 вересня 2011 року, в ході якого ОСОБА_1 розповіла та розказала як саме вона у вагоні пасажирського потягу сполученням Одеса-Христинівка вчинила крадіжку мобільного телефона у одного з пасажирів(а.с.52-54).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази підсудної та свідків, суд кваліфікує дії підсудної ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, те, що вона посередньо характеризується за місцем відбуття покарання. Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає її щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. На підставі викладеного, враховуючи особу винної та обставини справи, те, що тяжких наслідків не настало, суд вважає, що її виправлення можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому покарання необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ст..71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки ОСОБА_1 вчинила новий злочин після постановлення вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2010 року. Враховуючи, що ОСОБА_1 відбувала покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком від 26 лютого 2010 року, починаючи з 24 листопада 2010 року, постановою Теплицького районного суду від 19 грудня 2011 року їй було обрано запобіжний захід у виді утримання під вартою, то строк невідбутої частини покарання, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, становив 3 роки 5 місяців 5 днів позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання

- 2 -

приєднати частину невідбутого за вироком Уманського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року покарання, і остаточно до відбування ОСОБА_1 призначити три роки сім місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з 19 грудня 2011 року, зарахувавши в цей термін утримання її під вартою до винесення вироку.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню утримання під вартою.

На вирок може бути подано апеляцію протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, а засудженою ОСОБА_1 в той же строк з моменту вручення їй копії вироку, до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: