Провадження №11-кп/772/412/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув « 16» вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №
№0000982 від 16.02.2014 року відносно
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниці, українця, громадянина
України, неодруженого, непрацюючого
В силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Вінниці, українця, громадянина
України, неодруженого, непрацюючого,
раніше судимого:
-25.12.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області за ч.2 ст. 187 КК України у
у виді 7 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників-адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від «24» лютого 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2ст. 125, ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України і йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі;
- за ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України у виді десяти років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року та остаточну міру покарання призначено ОСОБА_7 у виді 11 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь міського бюджету м. Вінниці 3067 гривень 38 копійок у відшкодування витрат комунального закладу Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_12 .
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь міського бюджету м. Вінниці 5235 гривен 50 копійок у відшкодування витрат комунального закладу Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_13 .
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 8470 гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 25 000 гривень відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто, в рівних частках, з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення криміналістичних досліджень в справі в сумі 1979 грн. 25 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 15 лютого 2014 року, приблизно о 19.00 годині, перебуваючи на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , під час розмови зі своєю знайомою неповнолітню ОСОБА_12 яка переросла в сварку, на ґрунті неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_12 яка від нанесеного удару, отримавши тілесні ушкодження, втратила рівновагу та впала на сходи, а в подальшому була доставлена та госпіталізована з тілесними ушкодженнями до Вінницької клінічної дитячої лікарні.
Відповідно до висновку експерта №557 судово-медичної експертизи від 23.05.2014 року ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, параорбітальних гематом, лінійного перелому носової кісточки зліва, ротаційного підвивиху С1 хребця, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 березня 2014 року, приблизно о 18.00 годині, за місцем свого постійного проживання та реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 , спільно зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_7 , вжили спиртні напої і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли на тролейбусну зупинку «Вулиця Чехова», що по вулиці Немирівське Шосе у місті Вінниці, де помітивши автомобіль - таксі марки ВАЗ-21099, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 підійшли до вказаного автомобіля та домовились з водієм про те, щоб останній відвіз їх до гаражів, розташованих в гаражно-будівельному кооперативі «Супутник» (далі за текстом ГБК), що по вул. Складській у м. Вінниці. У автомобіль ОСОБА_6 сів на праве переднє сидіння, а ОСОБА_7 сів на заднє сидіння позаду водія, який відвіз їх за вказаною вище адресою.
Приїхавши на територію ГБК, що по вул. Складській у м. Вінниці, ОСОБА_6 сказав водієві зупинитися, після чого раптово, без будь-якої причини, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, без будь якої причини, з метою позбавлення життя іншої людини, витягнув з кишені розкладний ніж, за допомогою якого наніс біля 6 ударів в область тулуба водія автомобіля ОСОБА_13 .
У свою чергу ОСОБА_7 перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, побачивши злочинні дії ОСОБА_6 приєднався до нього і також без будь-якої причини, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, з метою позбавлення життя іншої людини, лівою рукою утримував ззаду за одяг та плечі водія, не даючи останньому вирватися і чинити опір та вийти з автомобіля, а правою рукою наніс біля 6 ударів наявним у нього ножем в область правої нижньої частини тулуба потерпілого ОСОБА_13 .
Довести свій злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кінця не змогли з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілий ОСОБА_13 зміг дотягнутися до ручки замка дверей, відчинив їх, вискочив з автомобіля та втік. У свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не бажаючи бути викритими та з метою уникнення покарання за скоєне, не довівши свій злочинний умисел до кінця, з місця вчинення злочину зникли та в подальшому були затримані працівниками міліції.
У відповідності до висновку експертів №71-К комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження, що за характером та локалізацією тілесних ушкоджень свідчать про не менш ніж тринадцять травматичних дій колюче-ріжучим предметом (предметами) (обличчя зліва (1), праве плече (1), на передній поверхні грудної клітки (1), на бічній поверхні грудної клітки справа (3), на бічній поверхні живота справа (1), в поперековій ділянці справа (6)), у вигляді:
-проникаюче торокоабдоміальне поранення з ушкодженням діафрагми та правої долі печінки являлось небезпечним для життя в момент спричинення, тому належить до тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 «й», «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
-проникаюче поранення гайморової пазухи зліва з переломом передньої стінки гайморової пазухи зліва за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
-різана рана верхньої губи, колото-різані рани правої половини грудної клітки, колото-різані рани попереку справа, колото-різана рана правого плеча належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 до початку судового засідання в Апеляційному суді Вінницької області , на підставі ст. 403 КПК України відмовився від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02. 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_14 за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі не оспарюючи вини в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2015 року в частині призначеного покарання за ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України. Виправдати ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п. 7 ч.2 ст. 115 КК України. Його дії перекваліфікувати на ч.1 ст. 121 КК України.
Вимоги мотивував тим, що наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_13 він не мав. Його брат ніяких ударів ножем водію таксі не завдавав, стверджує, що обидва ножа знаходились в нього, а тому він сам завдавав удари потерпілому ОСОБА_13 , бо дуже налякався, що водій таксі його поб`є, так як у нього з водієм виникла суперечка.

Захисник адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2015 року в частині визнання винним його підзахисного ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України змінити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадженні відносно ОСОБА_7 .
Захист свої вимоги мотивував тим, що стороною обвинувачення та рішенням суду жодним чином не доведено кваліфікацію вчиненого діяння за ч. 2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України. Спільність умислу на заподіяння смерті в діях обвинувачених є припущенням з боку сторони обвинувачення. Вказує на те, що участь ОСОБА_7 потерпілий фактично припустив посилаючись на свої відчуття. Характер нанесених ножем ударів, що спричинили тілесні ушкодження, на його думку , вказує на те, що вони були хаотичні, по різних частинах тіла, не сильні, а тому кількість ударів свідчить не про умисел на вбивство, а враховуючи їх не глибокість та локалізацію свідчить про хаотичне штурхання ножем без будь якої мети. Крім того, удари не були спрямовані на життєво важливі органи та не завдали їм шкоди, а тому вважає, що звинувачення у тому, що такі удари були нанесені з метою заподіяння смерті є припущенням. Висновки суду щодо мети злочину- вбивства не підтверджені жодними доказами по справі. Суд безпідставно не прийняв до уваги покази обвинувачених щодо наявності в них конфлікту з потерпілим. Також вказує на те, що ОСОБА_7 на момент затримання був неповнолітнім, а всупереч вимогам ч.1, 2 ст. 488 КПК України мати обвинуваченого не була визнана законним представником , не викликалась в судові засідання та не завжди була присутня.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката захисника ОСОБА_9 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката захисника ОСОБА_10 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги та обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти своєї вини в інкримінованому йому злочині, думку прокурора ОСОБА_15 , який вважає вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційнх скарг, суд вважає, що апеляційні скарги
не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України - в замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.
Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та в замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст.115 КК України та дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст.115 КК України є правильною.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України - не оспарюється.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката захисника ОСОБА_10 , що попереднє слідство і судове слідство проведені неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства, доказах є безпідставними.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
Суд ретельно перевіряв у судовому засіданні доводи обвинуваченого та адвоката, аналогічні тим, які викладені в апеляційних скаргах про те, що обвинувачені не вчиняли злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п. 7 ч.2 ст. 115 КК України.
Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, суд обґрунтовано послався на покази самого потерпілого ОСОБА_13 , який в ході досудового та судового слідства пояснив, що він працює водієм таксі, 21.03.2014 року до нього в автомобіль сіли двоє хлопців, однин сів поряд а інший на заднє сидіння. Хлопець який сів на переднє сидіння сказав їхати в район «Тяжилів» до «Мрії» в ГСК. Про вартість поїздки пасажири не запитували, по запаху алкоголю та розмов, він зрозумів, що обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння. Під час поїздки хлопець, що сидів спереду говорив тому, який сидів позаду, що вони мають поїхати забрати автомобіль. Коли вони заїхали на територію ГСК, хлопець, який сидів спереду попросив ввімкнути гучніше музику, на території ГСК сказав повернути направо та зупинитись. Як тільки він спинив автомобіль, обвинувачені раптово почали наносити йому удари ножами. Він відчував, що удари наносяться і спереду, і ззаду, намагався захиститись, хтось з обвинувачених кричав «Вали його». За ліве плече його тримали не даючи вирватись. Лише з четвертої спроби він зміг відкрити дверцята автомобіля і вирвавшись почав утікати, підбігши до естакади, він побачивши незнайомого йому чоловіка, попросив викликати швидку. З двома чоловіками він повернувся до автомобіля, але нападників там не було, двигун був ввімкнений, двері були відкриті ( а.с. 19 т. 3).
Із показів свідка ОСОБА_16 даними в ході судового слідства вбачається, що 21.03.2014 року в гаражному кооперативі на естакаді він зі своїм колегою ремонтував свій автомобіль. До них підійшов потерпілий ОСОБА_13 , який був увесь в крові, кров була на куртці спереду та на обличчі. Потерпілий повідомив, що на нього в його автомобілі напали двоє хлопців з ножами та порізали його, просив допомоги. Він викликав швидку та пішов до виходу з ГСК зустрічати швидку. Нападників він не бачив, потерпілого ніхто не наздоганяв.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_13 , разом працювали на службі таксі, та 21.03.2014 року разом стояли на зупинці «Чехова» і розмовляли. До автомобіля ОСОБА_13 підійшли двоє пасажирів - хлопців та сіли в автомобіль, після чого потерпілий також сів в свій автомобіль. Облич пасажирів він не бачив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що 21.03.2014 року він як працівник міліції перебував на охороні громадського порядку, здійснював патрулювання вулиці Пархоменка, біля 18 год. 45 хв. отримали виклик та повідомлення, що в ГСК «Супутник» два чоловіки напали на водія таксі та порізали його. Через деякий час він помітив двох хлопців, які вийшли з-за залізничних вагонів, були в мокрому одязі та в стані алкогольного сп`яніння. Вони перевірили їх документи, хлопці путались у відповідях на запитання, а ОСОБА_7 намагався втекти. Після цього хлопців затримали.
Свідок ОСОБА_19 дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_18 .
Крім показань потерпілого, свідків, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину, підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- даними протоколу огляду предмету від 10.06.2014 року (т. 2 а.с. 128);
- даними протоколу огляду місця події від 21.03.2014 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 21099» де на склі водійської двері та водійському кермі та на землі виявлено буру речовину схожу на кров (т. 2 а.а 143-158);
- даними акту застосування службової собаки від 21.03.2014 року, згідно якого собака взяла слід біля автомобілю та закінчила роботу біля рівчака з водою (т.2 а.с. 162);
- даними протоколу огляду місця події від 22.03.2014 року з фототаблицею, згідно якого було виявлено два ножі біля ГСК «Супутник» (т.2 а.с. 167-170);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 15.04.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 в автомобілі показав як обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому удари ножем спереду, а обвинувачений ОСОБА_7 утримував його ззаду та також наносив удари ножем, а також вказав на порізи оббивки сидіння водія (т. 2 а.с. 172-179);
- даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2876 Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на ОСОБА_13 (т 2. а.с. 181);
- висновком експертів №71-К комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року згідно якого у ОСОБА_13 мали місце тілесні ушкодження: «різана рана верхньої губи і підочної ділянки зліва; проникаюче поранення гайморової пазухи зліва з переломом передньої стінки гайморової пазухи зліва та гемосинусом лівої гайморової па зухи», «колото-різані рани правої половини грудної клітки - проникаюче торокоабдоміальне поранення з ушкодженням діафрагми та правої долі печінки, внутрішньочеревна кровотеча (наявність крові до 500 мл.), множинні колото-різані рани попереку справа, колото-різана рана правого плеча, а також садна колінного суглоба». Вказані ушкодження у ОСОБА_13 виникли від дії колюче-ріжучого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, у строк вказаний у постанові про призначення експертизи - 21.03.2014року.
Доводи обвинувачених про те, що вони не вчиняли данного злочину, та у них виник конфлікт з водієм, який розпочав останній , спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який пояснював, що дії нападників були раптовими та безпричинними, конфлікту у нього з обвинуваченими, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, не було, й під час нападу він чув, як хтось з нападників крикнув «Валі єго!». Дії обвинувачених припинились лише в наслідок того, що потерпілий з четвертої спроби все ж таки зумів відчинити дверцята автомобіля, вирватись та побіг від автомобіля в напрямку людей, які були неподалік, біля естакади, таким чином не давши змоги обвинуваченим довести злочинний умисел до кінця.
Ці показання підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 21.03.2014 року, з фото таблицями, даними протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 15.04.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 в автомобілі показав, як обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому удари ножем спереду, а обвинувачений ОСОБА_7 утримував його ззаду та також наносив удари ножем, а також вказав на порізи оббивки сидіння водія, що узгоджується з даними висновку №71.
Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тому, що вини вчинили замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України та призначив покарання у виді 11 років позбавлення волі та дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України та призначив покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 488 КПК України, батьки або інші законні представники неповнолітнього беруть участь у кримінальному провадженні за участю неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого. Законні представники викликаються в судове засідання. Їхнє неприбуття не зупиняє судового провадження, крім випадків, коли суд визнає необхідною їх участь. Вони перебувають у залі судового засідання протягом усього судового провадження, а вразі необхідності можуть бути допитані як свідки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, мати обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_20 була залучена слідчим в якості законного представника, на підставі ст. 44 КПК України, їй було вручено копію обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню її сина. ( т. 1 а.с. 2-17).
Про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у Вінницькому міському суді Вінницької області та для участі у судових засіданнях, законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_20 завжди була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчать її розписки, але її неприбуття не перешкоджало розгляду кримінального провадження, а тому доводи в апеляційні скарзі адвоката ОСОБА_21 щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 488 КПК України, при розгляді даного кримінального провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження. ( т.1 а.с. 17, 78, 82, 208, 226, т.2 а.с. 7 )
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання , суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд належно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема те, що вони злочин скоїли з хуліганських мотивів, хотіли позбавити людину самої найголовнішої цінності - життя, обставини обтяжуючі покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначене обвинуваченим покарання є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухваленого судового рішення колегія суддів не убачає.
За таких обставин ухвалений судом першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирок є законним і обгрунтованим, а тому зміні чи скасуванню за поданими захисниками апеляційними скаргами не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Вінницької області може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.
Судді:
Згідно з оригіналом: