Справа № 204/755/16-к
Провадження № 1-кс/204/208/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про накладення арешту на майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000025 від 06 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
12 лютого 2016 року до суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про накладення арешту на майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000025 від 06 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що 24.06.2015 до прокуратури Красногвардійського району м. Дніпропетровська надійшов лист від директора КП «Жилсервіс-1» ДМР в якому зазначено, що на балансі КП «Жилсервіс-1» ДМР знаходиться житлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 82/21, яка відповідно до свідоцтва про право власності належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та у вказаному житловому приміщенні ніхто не проживав, оскільки в померлого відсутні родичі, однак у травні місяці 2015 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи вищевказаною квартирою.
06.07.2015 за вказаним фактом прокуратурою Красногвардійського району м. Дніпропетровська внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 з попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07.05.2015 посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу ОСОБА_5 і укладеного між ОСОБА_6 , від імені якого діє ОСОБА_7 на підставі довіреності, з однієї сторони (надалі Продавець) та ОСОБА_8 , з другої сторони (надалі Покупець), Продавець передає (продає) у приватну особисту власність Покупця, а Покупець приймає (купує) майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. Квартира під АДРЕСА_1 .
Згідно з п.1.3. договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 належить Продавцю на праві приватної особистої власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 09.09.1993 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 09.09.1993 року, за № 9/152-93, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі: 27п-148.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.05.2015 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_9 і укладеного між ОСОБА_8 , з однієї сторони (надалі Дарувальник) та ОСОБА_10 , з другої сторони (надалі Обдарований), Дарувальник передає у власність Обдарованому безоплатно квартиру під номером АДРЕСА_1 .
Згідно з п.1.2. договору дарування квартира АДРЕСА_1 належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 07.05.2015 посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу ОСОБА_5 , реєстраційний номер: 1176, на бланку серії НАН 359732 від 07.05.2015, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 07.05.2015 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу ОСОБА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.
Однак, відповідно до отриманої інформації з КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 квітня 1994 року № 4066.
Крім того, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2015 відкрито провадження у справі №204/4386/2015-ц за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10 , треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
03.07.2015 року по справі №204/4386/2015-ц Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська накладено заборону на відчуження та переоформлення будь-яких документів на квартиру АДРЕСА_1 .
30.10.2015 заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/8268/15 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про звільнення майна з під арешту, вирішено усунути ОСОБА_12 перешкоди у користуванні нерухомим майном: квартиру під номером АДРЕСА_1 , шляхом звільнення його з під арешту, та припинити обтяження (заборона) за №1029993.
Враховуючи те, що до завершення досудового розслідування необхідно забезпечити збереження нерухомого майна: квартиру під номером АДРЕСА_1 та для недопущення будь-яких протиправних дій, щодо вищезазначеної квартири так як вона має суттєве значення для кримінального провадження та є предметом вчиненого кримінального правопорушення, виникає необхідність у накладенні арешту з обов`язковою забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном.
Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В зв`язку з ненадходженням від учасників судового провадження відповідних клопотань, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, вислухавши пояснення прокурора, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
За приписами ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме, що у випадку не накладення арешту на майно, існує достатньо підстав вважати, що воно буде приховуватися, перетворено або відчужено третім особам.
При вирішенні питання про арешт майна суд вважає доведеним, що зазначене можливо використовувати як доказ у кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що зазначене нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення та одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від здійснення протиправної діяльності.
При накладенні арешту на майно враховую той факт, що санкцією статті 190 КК України передбачається застосування конфіскації. Крім того, у подальшому, потерпілими можливе заявлення цивільного позову.
Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Враховуючи, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, неодноразово відчужувалося за короткий проміжок часу, що свідчить про намагання осіб, причетних до вчиненого кримінального правопорушення, відчужити зазначене майно з метою уникнення від можливої конфіскація та повернення його законним володільцям, вважаю за необхідне заборонити розпоряджатися майном будь-яким особам, оскільки незастосування цих обмежень призведене до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором
Підсумовуючи все вищенаведене, приходжу до переконливого висновку про наявність підстав для арешту майна та необхідність накладення заборони на розпорядження майном, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про накладення арешту на майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000025 від 06 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Заборонити вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, реєстрації (перереєстрації), або будь-яким іншим способом відчуження квартиру АДРЕСА_1 .
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором з вчиненням у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1