Дата документу Справа № 333/5394/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5394/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/157/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, який навчається в Запорізькому національному технічному університеті, не одружений, раніше не судимий,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід не обирався.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Постановлено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 4343,87 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та не відповідність покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить в цій частині вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:
09 січня 2014 року приблизно о 14.55 год. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», транзитний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Космічної в м. Запоріжжі з боку вул. Радіо в напрямку вул. Радгоспної, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_10 , яка перетинала проїжджу частину на зелений сигнал пішохідного світлофора, і, порушивши вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , завдавши їй тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав доцільним застосувати покарання у виді штрафу у розмірі 3400 грн.; пояснення обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові просив вирок змінити, збільшивши розмір штрафу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочинів та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, яке, на думку прокурора, є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи вид і розмір покарання, суд, по-перше, не вірно визначився з розміром покарання, оскільки мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією даної статті, складає 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, по-друге, не врахував в достатній мірі дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу, що унеможливить виконання покарання у виді штрафу, не вжив заходів для відшкодування завданих збитків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання є обґрунтованими.

За таких обставин, вирок у частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким обвинуваченому слід призначити покарання в виді обмеження волі у мінімальному розмірі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, колегія суддів вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України,колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: 1 2 3