АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1817/15 Справа № 176/3762/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріаликримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_6 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилається на те, що не з`являлась на реєстрацію в установлені їй дні 06 липня 2015 року, 13 липня 2015 року, 20 липня 2015 року з поважних причин, при цьому приходила на реєстрацію на наступний день. Звертає увагу, що на її утриманні знаходиться малолітній син.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року задоволено подання П`ятихатського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 , скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням та іспитовий строк тривалістю один рік ОСОБА_6 , засудженій за ч. 1 ст. 185 КК України вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, та направлено її для відбування призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК та іспитовим строком тривалістю один рік, та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд, задовольняючи подання П`ятихатського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку для відбування покарання ОСОБА_6 , своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 нового злочину чи іншого правопорушення не вчинила, але систематично не з`являлась на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та не надавала документи, підтверджуючі поважність причини неявок, зловживає алкогольними напоями, що і стало причиною декількох її неявок на реєстрацію, що свідчить про систематичне невиконання засудженою зобов`язань, покладених на неї судом, і небажання ставати на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженої ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а скаргу засудженої без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України.
Цих вимог закону судом дотримано не було.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як убачається з вироку від 02 лютого 2015 року, при засудженні ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України на неї було покладено обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно ухвали суд направив ОСОБА_6 для відбування призначеного названим вироком покарання через те, що ОСОБА_6 хоч нового злочину чи іншого правопорушення не вчинила, але систематично не з`являлась на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та не надавала документи, підтверджуючі поважність причини неявок, зловживає алкогольними напоями, що і стало причиною декількох її неявок на реєстрацію, що свідчить про систематичне невиконання засудженою зобов`язань, покладених на неї судом, і небажання ставати на шлях виправлення.
Між тим, як видно з матеріалів провадження, суд ретельно не перевірив належним чином порушення покладених на засудженого обов`язків, не з`ясував причини їх невиконання, а тому апеляційна скарга засудженої є слушною.
Не можна погодитися з висновком в поданні кримінально-виконавчої інспекції від 27 липня 2015 року про те, що ОСОБА_6 систематично не з`являлася на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, а саме: 12 травня 2015 року, 08 червня 2015 року, 06 липня 2015 року, 13 липня 2015 року та 20 липня 2015 року.
З матеріалів провадження вбачається, що, не з`явившись на реєстрацію 12 травня 2015 року, відповідно до ч. 3 ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України привід щодо неї не здійснювався, але вже 13 травня 2015 року ОСОБА_6 прибула до кримінально-виконавчої інспекції та у своєму поясненні зазначила, що 12 травня 2015 року отруїлася та погано себе почувала; 08 червня 2015 року на реєстрацію не з`явилась, однак 09 червня 2015 року зателефонувала та повідомила про неможливість явки, в подальшому прибула для реєстрації 17 червня 2015 року; щодо неявки на реєстрацію 06 липня 2015 року, 13 липня 2013 року та 20 липня 2015 року ОСОБА_6 , хоч привід щодо неї не здійснювався, прибула до кримінально-виконавчої інспекції 21 липня 2015 року та у своєму поясненні зазначила про її погане самопочуття через хворобу.
Наведені обставини, яким суд не дав належної оцінки, не дає підстав вважати, що така поведінка засудженої свідчить про те, що вона не бажає стати на шлях виправлення, внаслідок чого її необхідно направити для відбування покарання згідно ч. 2 ст. 78 КК України.
Те, що згідно інформації медичного закладу № 1-33/462 від 20 липня 2015 року ОСОБА_6 у період з 06 липня 2015 року на лікуванні не перебувала, за медичною допомогою не зверталась, цю ситуацію не вирішує.
Відповідно ж до характеристики, даної засудженій старшим дільничним інспектором міліції в його поясненнях, які маються в матеріалах провадження, характеризує він ОСОБА_6 задовільно, претензій до неї не має, проживає вона разом з малолітнім сином.
Колегія суддів вважає, що у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, суд прийняв рішення стосовно ОСОБА_6 із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, таке рішення не можна залишити в силі, а тому відповідно до ст. 407 КПК України ухвалу суду слід повністю скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити П`ятихатському міжрайонному відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Дніпропетровській області в поданні про направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.
Оскільки ухвала районного суду скасовується як незаконна, апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Подання П`ятихатського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4