Провадження № 11-кп/792/36/16
Справа № 671/1741/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000350 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 3 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Як установлено судом першої інстанції, 15 липня приблизно о 19 год. під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин між потерпілою ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_9 , котрі перебували на подвір`ї останнього, по АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 умисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею по тілу та в голову ОСОБА_8 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів м`яких тканин променевої поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, задньої поверхні верхньої третини правого плеча, в проекції верхнього краю правої лопатки, правої задньої під-пахвиної лінії грудної клітки на рівні 8-го, ребра правої біля-хребової лінії на рівні 11-го грудного хребця в проекції внутрішнього кута лівої лопатки, задньої поверхні верхньої третини лівого плеча, задньої поверхні нижньої третини лівого плеча, ліктьової поверхні середньої третини правого передпліччя, з яких струс головного мозку, відповідно до висновку експерта №772 від 30.07.2015 року, є легким тілесним ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Захисник ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, уточнивши свої вимоги, вважає вирок місцевого суду незаконним та просить його скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення. Вказує на відсутність в обвинуваченні посилань на обставини, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення (незрозуміло з якого часу між обвинуваченим та потерпілою неприязні стосунки, з якою метою вона прийшла на подвір`я обвинуваченого). Ці недоліки не усунуті під час судового розгляду. Стверджує, що ОСОБА_9 діяв в межах необхідної оборони, оскільки потерпіла двічі заходила на територію його домоволодіння і намагалась вкрасти належне йому майно, вдарила палицею його дружину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника, на підтримання апеляційної скарги, з викладених у ній мотивів, заперечення потерпілої ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у заподіянні потерпілій ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, за обставин викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Доводи захисту в апеляційній скарзі про відсутність в обвинуваченні посилань на обставини, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони, спростовуються матеріалами справи і є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції стверджував, що з потерпілою ОСОБА_8 був в добрих стосунках, проте 15 липня 2015 року він почув, як потерпіла, зайшовши на територію його домоволодіння, погрожувала його дружині та вдарила її палицею. Коли він відібрав у неї палицю та вона почала бити його рукою, захищаючись, вдарив її палицею по плечах.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з його доводами про спричинення тілесних ушкоджень потерпілій в межах необхідної оборони, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду підтвердила, що 12 липня 2015 року приходила на територію домогосподарства ОСОБА_9 , з яким у неї добросусідські відносини, та вирвала дві головки часнику, який ОСОБА_9 у неї відібрав. Через декілька днів, знову прийшла і попросила в його дружини ОСОБА_10 продати часник. В цей час на подвір`я вийшов ОСОБА_9 і почав бити її дерев`яною палицею по голові та плечах, внаслідок чого їй були заподіянні вказані тілесні ушкодження.

За показаннями свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_8 їй розповідала, що в неї з ОСОБА_9 виник конфлікт через часник і той вдарив її двічі палицею. Дружина обвинуваченого також їй повідомила про факт нанесення ОСОБА_9 , в ході конфлікту, двох ударів потерпілій ОСОБА_8 .

Згідно показань свідка ОСОБА_12 , 15 липня 2015 року під час чергування на „швидкій допомозі, вона виїжджала на виклик в с.Гречана до ОСОБА_8 , яка скаржилась на головний біль, а на лобі в неї була гематома, її родичка сказала, що потерпілу побили.

Ці показання потерпілої та свідків узгоджуються з даними

-копії картки виїзду екстреної медичної допомоги №1053 від 15.07.2015 року, де встановлено попередній діагноз ОСОБА_8 забій тім`яної ділянки голови, після чого вона була госпіталізована.

-довідки головного лікаря Волочиської ЦРЛ №755 від 06.08.2015 року, згідно з якою ОСОБА_8 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом „дискулярна енцефалопатія 11-111 ст., струс головного мозку, забій м`яких частин голови

-протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 від 17.07.2015 року про кримінальне правопорушення, в якій вона вказала на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як на підозрюваних,

-протоколу огляду місця події з фотоілюстраціями господарства ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , звідки обвинувачений добровільно видав дерев`яну палицю довжиною 70 см і діаметром 15 мм, протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка під час проведення цієї слідчої дії продемонструвала яким чином їй було заподіяно тілесні ушкодження.

Такі показання потерпілої щодо спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, механізму їх заподіяння, часу настання, повністю підтверджуються даними висновку експерта №772 від 30.07.2015 року, згідно з якими у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів м`яких тканин променевої поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, задньої поверхні верхньої третини правого плеча, в проекції верхнього краю правої лопатки, правої задньої під-пахвової лінії грудної клітки на рівні 8-го ребра, правої біля-хребтової лінії на рівні 11-го грудного хребця, в проекції внутрішнього кута лівої лопатки, задньої поверхні верхньої третини лівого плеча, задньої поверхні нижньої третини лівого плеча, ліктьової поверхні середньої третини правого передпліччя, з яких струс головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта до легких тілесних ушкоджень і могли виникнути від не менше ніж п`яти-шестиразової прямої дії тупих твердих предметів за механізмом удар. Характер і локалізація тілесних ушкоджень не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту.

Усі зазначені докази узгоджуються між собою, у зв`язку з чим, суд першої інстанції, визнавши їх належними, допустимими та достовірними, надав їм правову оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Доводи захисту про вчинення обвинуваченим злочину в стані необхідної оборони суд обґрунтовано визнав безпідставними, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки вони спростовуються кількістю, локалізацією та механізмом тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої та відсутністю тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 . В матеріалах кримінального провадження також відсутні дані щодо спричинення потерпілою тілесних ушкоджень дружині обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З досліджених судом першої інстанції доказів колегією суддів встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою дійсно виникла суперечка, під час якої останній наніс удар дерев`яною палицею ОСОБА_8 , при цьому в нього не було потреби захищатись від небезпечного посягання потерпілої, оскільки таке, дослідженими судом доказами не підтверджується..

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої та відсутність їх у обвинуваченого спростовують доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_9 діяв в межах необхідної оборони, захищаючись від ударів, які ОСОБА_8 наносила йому і його дружині.

Суд першої інстанції у вироку обґрунтував доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, тому твердження апелянта про не встановлення об`єктивної та суб`єктивної сторони цього злочину, а саме коли між потерпілою та обвинуваченим виникли неприязні стосунки, з якою метою потерпіла прийшла на подвір`я обвинуваченого, позбавленні підстав.

Порушень норм діючого кримінально-процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вироку суду першої інстанції, в тому числі і на які посилається захисник обвинуваченого, вивченням матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного та узгоджується з вимогами ст.65 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік та позитивну характеристику, вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з ним погоджується і колегія суддів, підстав для пом`якшення не має.

Наведені обставини не дають підстав колегії суддів для задоволення апеляційної скарги захисника і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 3 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4