справа №1-4/11,
провадження №1/176/1/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

та судового розпорядника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті Води в залі суду кримінальну справу №1-4/11 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, військовозабов"язаного, не одруженого, такого, що має на утриманні одну малоліню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешкавшому в АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_4 03.03.2002 року спричинив потерпілому ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження при наступних обставинах.

Станом на 03.03.2002 року підсудний ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_8 мешкали в одному під"їзді богатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , перший в квартирі АДРЕСА_4 на сьомому поверсі та візуально були знайомі один з одним.

03.03.2002 року приблизно о 15 годині 20 хвилин підсудний ОСОБА_4 вийшов із квартири АДРЕСА_5 у якій мешкав та , увійшовши у кабіну ліфту, став спускатися на перший поверх.

Потерпілий ОСОБА_8 у цей же час знаходився на першому поверсі цього ж під"їзду та чекав на приход ліфту з тим, щоб піднятися до свого місця проживання на сьомий поверх.

Коли ліфт із підсудним ОСОБА_4 зупинився на першому поверсі та двері ліфта відчинилися потерпілий ОСОБА_8 побачив на підлозі кабіни ліфта калюжу та вирішив, що підсудний ОСОБА_4 справив у ліфті природню потребу.

Обурившись цією обставиною, потрерпілий ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_4 з приводу неприпустимості такої поведінки та, взявши його за куртку, виштовхнув останнього із кабіни ліфта на сходини, від чого підсудний ОСОБА_4 ударився о стіну.

Одразу ж після цього, підсудний ОСОБА_4 , за для того щоб з"ясувати стосунки, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та наніс йому рукою удар в обличчя.

Після цього між підсудним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 почалася взаємна бійка, в ході якої кожний із них наносив супротивнику множинні умисні удари руками у різні частини обличчя, тулубу.

В ході бійки підсудний ОСОБА_4 , в тому числі, наніс не меньше одного умисного удару кулаком лівої руки, на підмізинному пальці якої була надягнута металева каблучка типу " печатка", в область правого ока потерпілого ОСОБА_8 в наслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої контузії правого ока з обширною ретробульбарною гематомою; тотальним гемофтальмом правого ока, гіфема, рубець кон"юктиви, відшарування сітківки, зниження зору на праве око до відчуття світла з неправильною корекцією світла - 0, 0, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №93 "Е" від 16.03.2002 року потягнули за собою стійку втарту працездатності на 35% (більш ніж на 1/3) і за цією ознакою, у відповідності із п.2.1.1."Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень"належать до тяжких.

Підсудному ОСОБА_4 в ході бійки також були спричинені тілесні ушкодження, а саме:синець на шкірі спинки носу, садно на червоній облямівці верхньої губи справа та нижньої губи зліва, садно на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, синці на шкірі основних фаланг пальців правої кисті на тильній поверхні, багаточисельні садна і осадження на шкірі тильної поверхні основних фаланг пальців правої кисті, синець на шкірі лівого наколінника і верхньої третини гомілки., які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №75 "Е" від 16.05.2002 року належать до категорії легких.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України не визнав та пояснив, що визнає свою провину у тому, що спричинив потерпілому ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Даючи пояснення суду підсудний ОСОБА_4 пояснив, що 03.03.2002 року він приблизно о 15 год. 20 хв. вийшов із квартири АДРЕСА_6 де він мешкав та, маючи намір зустрітися із друзями, на ліфті спустився на перший поверх будинку. В кабіні ліфта на підлозі була якась калюжа на яку він не звернув уваги. Коли двері кабіни ліфта відчинилися на першому поверсі він побачив сусіда з квартири АДРЕСА_7 , якого знав візуально. Останній побачивши калюжу у грубій формі звинуватив його у тому, що він начибто справив у кабіні природню потребу. Після цього ОСОБА_8 схопив його за куртку у яку він був одягнутий та виштовхнув його із кабіни ліфта в напрямку вихідних дверей. Від цього поштовху він відлетів приблизно на три метра та ударився спиною о стіну під"їзду. Маючи намір з"ясувати із ОСОБА_8 стосунки він підійшов до нього, але той наніс йому удар в обличчя. Захищаючись, він також наніс удар у відповідь, після чого між ними почалася бійка у ході якої і він і потерпілий наносили один одному множинні удари руками по обличчю та ногами по іншим частинам тіла. Каблучки на пальцях лівої руки в нього не було. Наміру спричиняти потерпілому тяжких тілесних ушкоджень в нього не було також. Вважає, що ініціатором конфлікту був потерпілий, а він був вимушений захищатися від його дій. Увесь конфлікт продовжувався приблизно 3- 4 хв. та був закінчений за його ініціативою.

Однак суд вважає, що попри те, що підсудний ОСОБА_4 своєї провини у вчинені злочину передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України не визнав, його винуватість в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні наступними дослідженими судом об"єктивними доказами.

Так потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 03.03.2002 року приблизно о 15 год. 00 хв. він із дружиною повернулися із м. Дніпродзержинськ та разом розвантажували автомобіль, переносячи привезені речі в квартиру. Коли дружина вкотре піднялася в квартиру, він підійшов до ліфту та став чекати приїзду останнього на першому поверсі. Під час спуска кабіни ліфта вниз, останній зупинився між поверхами і він почув характерний для справляння людиною природньої потреби звук. Коли двері ліфту відчинилися на першому поверсі він побачив у ліфті молодого чоловіка, який застібав джинси, а на підлозі кабіни калюжу. Він, обурений такою негідною поведінкою, зробив зауваження молодому чоловіку та, схопивши його за куртку, виштовхнув із ліфта. Після цього він нагнувся для того щоб взяти речі, які ще залишилися в коридорі, та мав намір підніматися на гору, але у цей час молодик, який, як потім з"ясувалося був ОСОБА_4 , підбіг до нього та наніс йому удар в обличчя. Він став захищатися та також став наносити удари у відповідь. Приблизно після другого чи третього удару, який ОСОБА_4 наніс йому по обличчю лівою рукою на якій була одягнена каблучка типу "печатка, " він відчув нестерпний біль у правому оці, обличчя стало заливати кров, він відбивався від ОСОБА_4 фактично нічого не бачучи. Згодом він фактично перстав бачити і другим оком, оскільки один з ударів прийшовся і по лівому оку, яке від цього запливло. Бійка продовжувалася приблизно 15-20 хвилин. Припинивши наносити йому удари підсудний ОСОБА_4 вийшов із під"їзду, а він піднявся додому, після чого його дружиною та донькою одразуж була викликана машина швидкої медичної допомоги, якою його госпіталізували в СМСЧ-9. В наслідок отриманних тілесних ушкоджень він повністю втартив зір на праве око та став інвалідом 3 групи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала суду, що 03.03.2002 року, після повернення із чоловіком, яким є ОСОБА_8 , від її батьків з м. Днепродзержинськ, вона, двіччі піднявшись з першого поверху із вантажем до дому на ліфті, чекала на чоловіка у їхній квартирі. Перебуваючи на сходинковій клітині біля своєї квартири вона чула, як на шостому поверся відчинилися двері. Поглянувши вниз вона бачила, що із квартир АДРЕСА_5 , де мешкав ОСОБА_12 , вийшов молодий хлопець із короткою стрижкою. Чоловіка не було хвилин 15-20 і вона, стурбована його відсутністю, виглядала у двір де був припаркований їх автомобіль, але чоловіка біля нього не було. Згодом він позвонив у двері і, відчинивши, вона побачила, що все обличчя, руки, одяг в нього були у крові, праве око майже висіло на щоці, ліве було запливше. Вона припустила, що чоловіка поранено ліфтом, але на її запитання він сказав, що був побитий сином сусіда із квартири АДРЕСА_5 за те, що зробив йому зауваження зприводу справляння природньої потреби у кабіні ліфта. Вона із донькою стала надавати чоловіку першу медичну допомогу, взявши лід у сусідки та приклавши його до обличчя другого, викликали машину швидкої медичну допомогу. Коли вона спустилася на перший поверх свого під"їзду то побачила, що стіни, підлога біля ліфту були всі у крові, на підлозі у кабіні ліфту була характерна калюжа, якої не було, коли вона піднімалася до дому.

Такі пояснення, що їх дали потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 повністю узгоджуються із наступними дослідженими судом письмовими доказами.

Так, під час відтворення обстановки та обставин події, дані про яке зафіксовані у відповідному протоколі від 29.10.2003 року / а.с 205-210 т. 1/ потерпілий ОСОБА_8 послідовно підтверджував свої пояснення про те, що після того, як він виштовхнув ОСОБА_4 із кабіни ліфта та мав намір взяти речі, щоб піднятися додому, останній накинувся на нього та став наносити удари кулаками в область голови. В тому числі, ОСОБА_4 наніс йому один удар лівою рукою, на підмізинному пальці якої була каблучка із жовтого металу, в область правого ока. Після отриманих ударів він став погано бачити та нагнувся, закриваючи обличчя руками, але ОСОБА_4 продовжува наносити йому удари коліном по обличчю. Потерпілий ОСОБА_8 також підтвердив, що конфлікт між ним та підсудним тривав приблизно 15 хв.

Такі самі пояснення потерпілий ОСОБА_8 давав 27.06.2002 року під час очної ставки з підсудним ОСОБА_4 , пояснюючи, що останній пепершим наніс йому удар по обличчю, що і спровакувало бійку. / а.с. 56 т. 1 /

Копія карти виклику швидкої медичної допомоги № 2/702 від 03.03.2002 року / а.с. 180 т. 1 / свідчить про те, що у зазначений день о 15 год. 40 хв. диспетчер швидкої медичної допомоги СМСЧ-9 прийняв виклик за адресою АДРЕСА_8 для надання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_13 , який, як свідчать записи у карті, був побитий сусідом у ліфті у цей же день приблизно о 15 год. 35 хв. При цьому медичні працівник зафіксували , що в області правого ока у потерпілого мається гематома, набряк, відсутній зір. Машиною швидкої потерпілого було доставлено у приймальне відділення.

Із копії епікрізу на ім"я потерпілого ОСОБА_8 / а.с. 111 т. 1 / вбачається, що він проходив стаціонарне лікування у глазному відділенні СМСЧ-9 з 03.03.2002 року по 05.03.2002 року та був виписаний із направленням в центр мікрохірургії ока у травмотологічне відділення 4-ої Криворізької міської лікарні для консультації та можливої операції із діагнозом: тупа травма, гематома повік, обширна субкон"юктивальна гематома, тотальний гемофтальм правого ока. У цьому ж епікрізі є зазначення того, що при госпіталізації потерпілого на шкірі у зовнішнього кута його правого ока мається лінейної форми кровоточаща рана до 1,5 см.

Довідка відділення мікрохірургії ока 4-ої Криворізької міської лікарні / а.с. 115 т. 1 / підтверджує, що потерпілий ОСОБА_8 з 05.03.2002 року по 18.03.2002 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом тяжка контузія правого очного яблука, під час якого йому було проведено дві операції.

Як свідчит довідка СМЕ № 319616 від 28.10.2002 року ОСОБА_8 з 24.09.2002 року був визнаний інвалідом 3 гр. по загальному захворювання бестроково. / а.с. 177- 178 т. 1 /

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 93 "Е" від 16.03.2002, № 25"П""Д" від 20.03.2003 року у потерпілого ОСОБА_8 були ваявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої контузії правого ока з обширною ретробульбарною гематомою; тотальним гемофтальмом правого ока, гіфема, рубець кон"юктиви, відшарування сітківки, зниження зору на праве око до відчуття світла з неправильною корекцією світла - 0, 0, які потягнули за собою стійку втарту працездатності на 35% (більш ніж на 1/3) і за цією ознакою, у відповідності до п.2.1.1."Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" належать до тяжких. Данні тілесні ушкодження могли бути спричинені при ударі або ударах тупим твердим предметом (кулак, палиця, нога, і. т.і.) або при співударянні, співударяннях з такими ж предметами. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати даті 03.03.2002 року / а.с. 42-43, 190- 191 т. 1/

Висновок судово-медичної експертизи № 75 "Є" від 16.05.2002 року, у свою чергу, свідчить про те, що у підсудного ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на шкірі спинки носу, садно на червоній облямівці верхньої губи справа та нижньої губи зліва, садно на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, синці на шкірі основних фаланг пальців правої кисті на тильній поверхні, багаточисельні садна і осадження на шкірі тильної поверхні основних фаланг пальців правої кисті, синець на шкірі лівого наколінника і верхньої третини гомілки, які належать до категорії легких. Данні тілесні ушкодження також могли бути спричинені при множинних ударах тупим твердим предметом (кулак, нога в жорсткому взутті, палиця і т.і.), при співударяннях з такими предметами або при падінні (падіннях) на підлеглу тверду поверхню та співударінні з нею ділянками обличчя, лівого коліна, правого грона. Давність спричинення цих тілесних ушкоджень може двідповідати даті, вказаній в постанові, тобто 03.03.2002 року. / а.с. 45 т. 1/

Тому суд, оцінивши наведені вище у вироку докази у їх сукупності, вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто в заподіянні потерпілому ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину і кваліфікацю його дій, що була дана органом досудового розслідування суд вважає правильною.

Доводи підсудного ОСОБА_4 про те, що він спричинив тяжке тілесне ушкодження потрепілому при перевищенні меж необхідної оборони, а тому його дії мають бути перекваліфіковані на ст. 124 КК України свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, спростовані доказами, які наведені вище у вироку, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для негайого відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Частина 3 цієї ж статті, визначаючи поняття перевищення меж необхідної оборони, встановила, що такою є умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

В судовому засіданні дійсно встановлено, що ініціатором конфлікту 03.03.2002 року між підсудним та потерпілим виступив потерілий ОСОБА_8 . У той же час судом не встановлено доказів того, що потерпілий ОСОБА_8 своїми протиправними діями створив умови, за яких підсудний ОСОБА_4 перебував у стані необхідної оборони, межі якої перевищів.

Далі. Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов суд приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_8 під час судового слідства подав три позовні заяви у яких просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрати понесені ним у зв"язку із оплатою праці адвоката.

Так, 10.10.2002 року позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 1 086 грн. 45 коп. в рахунок відшкодування матріальних витрат та 25 000 грн. 00 коп. - на відшкодування спричиненої моральної шкоди. / а.с. 104-105 т. 1/

29.11.2003 року позивач збільшив свої вимоги та просив також стягнути з відповідача на свою користь 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених у зв"язку із оплатою праці адвоката. / а.с. 3 т. 2 /

17.08.2015 року в судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди, збільшивши його до 250 000 грн. 00 коп., а також відмовився від раніше заявлених позовних вимог в частині стягнення 1 086 грн. 45 коп., посилаючись на те, що ця сума йому відшкодована батьками підсудного в добровільному порядку. /а.с. 2,10 т. 3/

Постановою суду від 17.08.2015 року відмова позивача від частини заявлених позовних вимог на суму 1 086 грн. 45 коп. була прийнята судом та провадження у цій частині закрите. / а.с. 11 т.3/

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди позивач посилався на те, що в наслідок протиправних дій відповідача він став інвалідом 3 групи, що погіршило якість його життя, вимусило змінити його звичайний устрій, потребувало підшукання нової роботу. Внаслідок отриманої травми він дотепер відчуває фізичний біль, загроза його здоров"ю внаслідок пошкодження правовго ока є щоденною та вимагає від нього постійного лікування. Для організації своєї життєдіяльності він вимушений прикладати додаткові зусилля, оскільки позбавлений можливості керувати транспортними засобами, займатися важкою фізичною працею, нележним чином забезпечувати матеральний достаток своєї родини. Вважає, що визначена ним сума компенсації спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. 00 коп. є адекватною та справедливою.

Позивач також підтримав свої вимоги про відшкодування витрат пов"язаних із оплатою послуг адвоката у розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що витрати на лікування, проїзд позивачу відшкодовані, а відшкодовувати моральну шкоду він не має матеріальної можливості. Окрім того вважає, що моральну шкоду позивачу не спричиняв, оскільки той сам був ініціатором конфлікту.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, стаття 23 ЦК України встановила, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражннями, яких вона зазнала у зв"язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

З урахуванням тривалості страждань потерпілого, істотності вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, суд приходить до висновку що розмір моральної шкоди у сумі 90 000 грн., яку відповівдач має сплатити позивачу, є розумною та справедливою.

З відповідача на користь позивача мають бути також стягнуті витрати позивача по оплаті послуг адваката у прозмірі 500 грн., оскільки сплата позивачем цих сум підтверджена письмовими довідками. / а.с. 4,5 т. 2/

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, є умисним та закінченим.

Як особа ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем реєстрації та місцем проживання станом на 2002 рік характеризувався позитивно, на тепер перебуває у фактичних шлюбних стосунках із громадянкою ОСОБА_14 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина - ОСОБА_15 /а.с. 234,235 т. 2/, на обліку у лікаря- нарколога ОСОБА_4 не перебуває /а.с. 61. т.1 /.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного ОСОБА_4 суд не встановив.

Враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні підсудного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і можливості застосування до обвинуваченого положеннь ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з часу його затримання 19.06.2015 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.323, 324, 328 КПК України , суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 19.06.2015 року, міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 90 500 грн. 00 коп. із яких: 90 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 500 грн. 00 коп.-на відшкодування витра по оплаті послуг адвоката.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 відмовити у зв"язку з їх безпідставністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з часу його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області всіма учасниками судового засідання, а засудженим ОСОБА_4 у той же строк - з часу вручення йому копії данного вироку.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1