ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9352/15-к
провадження № 1-кп/753/481/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих: ОСОБА_9 ,
захисника: ОСОБА_10 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 14 вересня 2014 року близько 08 год. 05 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині проспекту Григоренко від вул. Здолбунівської в напрямку вул. Княжий Затон в м. Києві, у порушення вимог п. 8.7.3 (е) та 8.10 ПДР України проявив неуважність та необачність, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, допустив проїзд світлофору на червоний сигнал.
При цьому, виїхавши на перехрестя проспект Григоренка вул. А.Ахматової, скоїв зіткнення з автомобілем «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався з права на ліво відносно руху автомобіля «Hyundai Santa Fe», та мав перевагу в русі, так як здійснював рух на зелений сигнал світлофору.
Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали у ДТП, а саме, заподіянні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з розвитком субдуральної гематоми над лівою гемісферою головного мозку та дислокаційно-компресійним синдромом, та середньої тяжкості у виді закритої травми грудної клітки, перелому ребер, а пасажир автомобіля «Citroen C4» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритої травми лівої правої колінного суглобу, обох стоп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнав, пояснивши, що 14 вересня 2014 року біля 8 год. він їхав на автомобілі «Hyundai Santa Fe» по вул. Здолбунівській в сторону Княжого Затону. Під`їхавши до перехрестя зупинився на червоний сигнал світлофору. Коли загорівся зелений, то почав рухатися. Проїхавши першу частину перехрестя, мигцем побачив автомобіль «Citroen» та відчув удар. При цьому, ОСОБА_3 не очікував, що автомобіль «Citroen» рухається. В результаті зіткнення автомобіль «Hyundai Santa Fe» перекинуло на ліву частину, але потім ударившись о перешкоду, перевернуло назад на колеса. Оскільки від отриманих ушкоджень ОСОБА_3 стало погано, якийсь чоловік запропонував йому відвезти його до лікарні. На наступний день він поїхав до ДАІ, де дав показання, та поїхав до лікарні, отримавши направлення на госпіталізацію.
Також останній зазначив, що на даний час потребує постійного нагляду лікарів, оскільки від отриманих ушкоджень в нього утворилася епілепсія. Цивільні позови потерпілих не визнав.

Надаючи відповіді на запитання ОСОБА_3 зазначив, що раніше він неодноразово позбавлявся права керування транспортними засобами за керування в стані алкогольного сп`яніння, а у 2012 році по сімейним обставинам змінив своє прізвище та отримав нове посвідчення водія, продовжуючи їздити за кермом, хоч усвідомлював, що за рішенням суду його позбавлено такого права до 2017 року.

Також обвинувачений пояснив, що позаду нього автомобілів не було. Не бачив він й пішоходів на перехресті.

Оспорював обвинувачений й кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 286 КК України та просив перекваліфікувати на ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки, на його думку, в матеріалах справи не знайшло свого підтвердження той факт, що у потерпілого утворилася гематома внаслідок ДТП.

Не дивлячись на такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 та не визнання вини, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується наступним.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що 14 вересня 2014 року приблизно о 08 год. 05 хв. вона знаходилася у якості пасажира в автомобілі «Citroen», за кермом якого був її чоловік ОСОБА_8 , та слідкувала за навколишньою ситуацію. Коли вони під`їхали до перехрестя, то горів зелений сигнал світлофору. Швидкість була приблизно 60 км/год. В цей час вона побачила джип Хюндай, який їхав на дуже великій швидкості, в результаті чого відбулося ДТП. Як зник обвинувачений з місця ДТП, вона не бачила, оскільки не могла вийти з машини, однак, зазначила, що після даної пригоди останній до неї не звертався, станом здоров`я не цікавився, допомогу не пропонував.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив показання своєї дружини, зазначивши, що вони дійсно їхали на зелений сигнал світлофора та лише приблизно за 4 метри до нього побачив автомобіль Хюндай, який вилетів перед ними, у зв`язку з чим не зміг загальмувати.
Також, потерпілі підтримали свої цивільні позови у повному обсязі.
Суд ураховує, що показання потерпілих були послідовними, логічними, переконливими, не мають ніяких істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів. Підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілих не має, оскільки вони раніше не мали ніяких конфліктних ситуацій з ОСОБА_3 та взагалі його не знали.

Крім того, такі показання потерпілих узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що ДТП сталося на перехресті вул. А.Ахматової та Григоренка, але точної дати вже не пам`ятає. Він стояв на червоний сигнал світлофора по вул. Григоренка у середній полосі, а автомобіль «Hyundai Santa Fe» чорного кольору був попереду нього через одну машину. В той час, коли автомобіль «Hyundai Santa Fe» почав рух з місця, свідок одразу подивився на сигнал світлофора, на якому ще горів червоний, при цьому, для пішоходів, також, горів червоний сигнал світлофора з визначенням часу у 12 сек. до того, як мав загорітися зелений. Також ОСОБА_11 зазначив, що інші машини за «Hyundai Santa Fe» не поїхали, а коли трапилася ДТП, момент якого безпосередньо він не бачив, то він одразу підбіг до водія автомобіля «Citroen», якому залишив свою візитку, оскільки саме водій «Hyundai Santa Fe»порушив ПДР, почавши рух на червоний сигнал світлофора.
При цьому, суд звертає увагу, що свідком були достатньо детально описані обставини по справі, та його показання не суперечать матеріалам справи, а тому доводи захисника про протилежне не відповідають дійсності. Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_3 у своєму виступі в дебатах, також, зазначив, що він дійсно спочатку зупинився на червоний сигнал світлофору;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який, будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що він є родичем потерпілих та точної дати не пам`ятає, коли приблизно о 08 год. ранку йому подзвонив ОСОБА_8 та повідомив, що попав у ДТП на перехресті вул. А.Ахматової та Григоренка. Коли він приїхав, то ОСОБА_7 вже не було, оскільки її забрала швидка допомога, автомобіль «Citroen» стояв посеред дороги, а «Hyundai Santa Fe» - у заборі. При цьому потерпілий повідомив, що інший водій втік, а свідок даної ДТП залишив йому свою візитку;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що він працює водієм швидкої допомоги. Точної дати не пам`ятає, але в той день, коли трапилася ДТП, він підходив до перехрестя вул. Григоренка А.Ахматової з боку 24 будинку та рухався в сторону Харківського шосе. До самого перехрестя йому залишалося ще приблизно 5-10 метрів, а для пішоходів горів зелений сигнал світлофора, на якому показувало, що залишилося ще 8-10 сек. В цей час, для водіїв по вул. Григоренка горів червоний сигнал світлофора, а для водіїв по вул. А.Ахматової зелений. Оскільки свідка відволік транспортний засіб, який їхав по тротуару, то сам момент ДТП він не бачив, але зазначає, що сам удар він почув, коли до пішохідного переходу ще не дійшов.
Що стосується доводів захисника про те, що, коли водій ОСОБА_3 почав їхати, то для пішоходів вже міг загорітися зелений сигнал світлофора, також спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_13 , який надаючи відповіді на запитання, зазначив, що з того моменту, як він побачив червоний покажчик 8-10 сек. на світлофорі для пішоходів, то пройшло не більше 3-4 сек. як почув удар. На думку суду, такі пояснення свідка є достатніми для того, щоб зробити висновок, про те, що, оскільки для пішоходів ще продовжував горіти червоний сигнал світлофора, то для водія автомобіля «Citroen» - зелений;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в суді пояснив, що він є інспектором ДПС Дарницького району, та точної дати не пам`ятає, коли приїхав на перехрестя вул. А.Ахматової Григоренка, склав рапорт та опитав свідків. При цьому водія ОСОБА_15 на місці ДТП не було;
- даними, які містяться у протоколі огляду місця ДТП та схемі пригоди від 14 вересня 2014 року, з яких убачаються об`єктивні відомості щодо напрямку руху, місця зіткнення транспортних засобів, розташування після зіткнення та локалізацію механічних пошкоджень, а також відсутність слідів гальмування;

- даними, які містяться у картці виїзду медичної швидкої допомоги № 460 від 14 вересня 2014 року, відповідно до якої, ОСОБА_7 встановлено попередній діагноз у виді закритої черепно-мозкової травми голови, струсу мозку, забій колінних суглобів;
- даними, які містяться у висновку експерта № 2084/е від 17 грудня 2014 року, з якого убачається, що при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у виді забійно-рваної рани в ділянці чола, тім`яній ділянці зліва, синці, закрита травма правого колінного суглобу у вигляді перелому верхівки правого наколінника, саден, закрита травма правої та лівої стоп. Локалізація, морфологія вказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що вони спричинені тупим предметом, могли утворитися 14 вересня 2014 року при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався при зіткненні його з перешкодою);
- даними, які містяться у висновку автотехнічної експертизи № 646ат від 26 січня 2015 року, з якого убачається, що в діях водія автомобіля «Hyundai Santa Fe» ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам пунктів 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України. Причиною ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Santa Fe» ОСОБА_3 вимогам пунктів 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України. Невідповідність вимогам ПДР в діях водія ОСОБА_8 не вбачається.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтримав свій висновок № 646ат, та надаючи відповіді на запитання пояснив, що, роблячи дослідження, він виходив з вихідних даних, наданих слідчим, в тому числі, й з пояснень свідка ОСОБА_11 , який вказував, що водій ОСОБА_3 їхав на червоний сигнал світлофору. Також останній зазначив, що водію ОСОБА_3 в ситуації, що склалася на дорозі нічого не заважало виконати вимоги пунктів 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України.
Що стосується доводів захисника та обвинуваченого про недопустимість даної експертизи, оскільки в її основу взяті сперечливі показання свідка ОСОБА_11 , який на досудовому розслідуванні вказував про те, що червоний сигнал світлофора був для водіїв, а в суді вже пояснив, що червоний був для пішоходів, то вони є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Так, при дослідженні вказаного висновку експерта, а саме, вихідних даних, убачається, що свідок ОСОБА_11 повідомляв, що коли автомобіль «Hyundai Santa Fe» почав рухатися, то він звернув увагу на світлофор, який горів червоним, при цьому, запам`ятав, що на світлофорі для пішоходів, також, горів червоний з відліком 12 сек. Аналогічні показання свідок давав і у судовому засіданні, вказуючи, що дивився на обидва світлофора, які були червоні.
Слід зазначити, що експертом при наданні висновку бралися до уваги всі дані, що містилися в матеріалах справи, та перевірялися версії як обвинувачення, так і захисту. Суд уважає, що вказаний доказ є належним та допустимим, посилання захисника та обвинуваченого на протилежне є безпідставним і не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Висновки експерта в повній мірі узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами та не суперечать матеріалам справи.
Також винуватість ОСОБА_3 підтверджується:
- даними, які містяться у висновку експерта № 171ат від 24 квітня 2015 року з ілюстративними таблицями до нього, з якого убачається, що під час огляду автомобіля «Hyundai Santa Fe» несправностей технічного стану гальмівної системи та рульового керування не виявлено, а виявлена несправність ходової частини виникла в процесі ДТП. Стосовно автомобіля «Citroen» - виявлені несправності робочої гальмівної системи та ходової частини виникли в процесі ДТП. Визначити, якою була швидкість автомобілів до настання ДТП по пошкодженням, отриманих в результаті ДТП, не представляється можливим;
- даними, які містяться у висновку експерта № 2298/е від 25 лютого 2015 року, та висновку судово-медичної (комісійної) експертизи № 69-2015/о від 27 квітня 2015 року, з яких убачається, що при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_8 мали місце закрита черепно-мозкова травма головного мозку та дислокаційно-компресійний синдром, що потребувало проведення оперативного втручання та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а також закрита травма грудної клітки, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворилися від травматичної дії тупих предметів, що могли бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні його з перешкодою), за давністю можуть відповідати даті 14 вересня 2014 року. Між подіями транспортної травми від 14 вересня 2014 року та отриманням ОСОБА_8 черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми в лобно-тім`яній ділянці, крововилив у м`які тканини є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Аналізуючи дані висновки експертиз, суд приходить до висновку, що вони є обґрунтованими та не суперечать матеріалами справи.
Кім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 пояснив, що виявлена у ОСОБА_8 субдуральна гематома була спричинена тупим предметом, в даному випадку, - деталь в салоні автомобіля. Дані про те, що дана гематома утворилася до ДТП відсутні. Крім того, останній пояснив, що гематома у потерпілого могла бути непомічена при СКТ головного мозку. В цій ситуації мала місце хронічна субдуральна гематома, тобто така, яка проявила себе через тривалий час після спричинення. Потерпілий поступив до лікарні швидкої медичної допомоги з даними про травму. При огляді на МРТ знімках було виявлено кров`яні тканини в лівій лобно скроневій ділянці. При цьому, на тканині воно може бути й не помітним, оскільки почало тільки підтікати, в залежності від того, які судини пошкоджено, потім утворюється гематома.
Що стосується доводів захисника про відсутність доказів, які б вказували, що дана гематома у потерпілого могла утворитися через 1,5 місяця після ДТП, то суд уважає їх такими, що не відповідають дійсності та спростовуються як висновками експертів № 2298/е від 25 лютого 2015 року та № 69-2015/о від 27 квітня 2015 року, так і поясненнями самого експерта ОСОБА_17 , який надаючи відповіді пояснив, що клінічно субдуральна гематома у потерпілого проявила себе через 1,5 місяця, коли вже були симптоми набряку головного мозку. Дані про наявність у ОСОБА_8 захворювань до моменту ДТП, які б мали вплив на розвиток субдуральної гематоми, - відсутні. Крім того, останній підтвердив, що, оскільки був факт травматичної дії у відповідну ділянку головного мозку потерпілого при ДТП, і гематома утворилася в цій саме ділянці, то між ними є причинно-наслідковий зв`язок та йде мова про те, що гематома утворилася саме внаслідок ДТП.
Та обставина, що потерпілий через деякий час після того, як його виписали знову звернувся до лікаря зі скаргами, але вже на біль в нозі, а не голові, ніяким чином не спростовують того факту, що у останнього, крім іншого, було також ушкоджено й головний мозок.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_8 до моменту ДТП була наявна гематома головного мозку, стороною захисту суду надано не було, а посилання на її хронічність, як на доказ виникнення до 14 вересня 2014 року є лише нерозумінням захисника даного терміну з точки зору медицини, оскільки експертом ОСОБА_17 такі твердження останнього були спростовані в судовому засіданні та роз`яснено, що в даному випадку під хронічністю розуміється те, що дана гематома клінічно проявилася лише через кілька тижнів після травми.
Не знайшло свого підтвердження й твердження захисника про те, що субдуральна гематома у потерпілого могла зникнути самостійно без оперативного втручання, оскільки експерт ОСОБА_17 зазначив, що, якби ОСОБА_8 не було проведено операцію, то останній би помер.
Не обґрунтованими є й доводи захисника та обвинуваченого про те, що під час проведення експертизи не було витребувано всю медичну документацію стану здоров`я потерпілого, оскільки, як убачається з висновку судово-медичної (комісійної) експертизи № 69-2015/о від 27 квітня 2015 року, на дослідження експертам було надано медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_8 , що також було підтверджено експертом ОСОБА_17 в судовому засіданні.
Щодо доводів захисника в судових дебатах про те, що потерпілі не були пристебнуті пасками безпеки, через що у ОСОБА_8 могла утворитися гематома, то це є лише припущенням останнього та не підтверджено ніякими доказами.
Стосовно доводів захисника про необхідність проведення додаткової судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи, то слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні даного клопотання, суд виходив з того, що питання, які вважав за необхідне поставити перед експертами захисник, були з`ясовані експертами при проведенні первинних автотехнічних експертиз № 646ат та № 171ат в ході досудового слідства, які були проведені з урахуванням всіх обставин справи.
Не заслуговують на увагу й доводи обвинуваченого та захисник про те, що слідчим не було встановлено наявність камер зовнішнього спостереження на будинках, розташованих поблизу місця скоєння ДТП, оскільки останніми не було надано суду доказів на підтвердження того, що слідчим такі дані не з`ясовувалися. Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів. Проте, ані захисником, ані обвинуваченим не було надано доказів на підтвердження наявності таких камер, дані на яких могли б підтвердити позицію захисту щодо невинуватості та руху автомобіля «Hyundai Santa Fe» під керуванням ОСОБА_3 саме на зелений сигнал світлофора.
Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні про його невинуватість, то суд уважає їх такими, що не відповідають дійсності і спрямовані на уникнення останнім кримінальної відповідальності, оскільки вони були спростовані показаннями потерпілих, свідків та іншими доказами, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_3 про його невинуватість, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесне ушкодження.
Підстав для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 286 КК України, за викладений у даному вироку обставин, суд не вбачає.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, те, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є тяжким, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, проте раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, при цьому свідомо змінив прізвище на інше, щоб отримати нове посвідчення водія, хоч рішенням суду був позбавлений права керувати транспортними засобами до 2017 року, не працює, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, невідшкодування потерпілим завданих збитків, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання за своїм видом є справедливим та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, суд, беручи до уваги обставини вчинення злочину, його наслідки, думку потерпілих, уважає за доцільне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов, заявлений прокуратурою Дарницького району м. Києва, в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в сумі 7301 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Стосовно заявлених потерпілими цивільних позовів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд уважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду письмовими доказами було підтверджено розмір матеріальних витрат, понесених потерпілою ОСОБА_7 на суму 40132 грн. та потерпілим ОСОБА_8 , з урахуванням витрат, понесених на правову допомогу, на суму 197100 грн.

При визначенні розміру грошового стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд ураховує характер і тривалість страждань потерпілих, ступінь фізичного болю, який відчували та продовжують відчувати останні внаслідок заподіяних їм травм, істотність вимушених змін в їх життєвих стосунках, майновий стан обвинуваченого, керуючись принципом розумності та справедливості, уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 50000 грн., а на користь потерпілого ОСОБА_8 100000 грн., оскільки саме у таких сумах вона у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань та іншим негативним наслідкам, що настали, не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану потерпілим моральну шкоду.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, після вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов прокуратури Дарницького району м. Києва, в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 7301 грн.
Цивільні позови потерпілих задовольнити в повному обсязі, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, на користь потерпілої ОСОБА_7 - 40132 грн., на користь потерпілого ОСОБА_8 - 197100 грн.; в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди: на користь потерпілої ОСОБА_7 - 50000 грн., а потерпілого ОСОБА_8 - 100000 грн.

Речові доказ по справі, а саме, автомобіль «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_18 ; автомобіль «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_2 залишити у власності ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення автотехнічних експертиз по справі на загальну суму 2273 грн. 88 коп.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя