Справа№1-173/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі

головуючого судді: Шипова І. М.

при секретарі Крохмальна Л. В.

з участю прокурора Михайлова О.О.,

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про обвинувачення ОСОБА_2, 01.02.1959р.народження. уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр.-на України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, пенсіонера, інвалід 2-ї групи, судимого 07.12.2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст..125 ч.2 КК України до штрафу в сумі 850 грн., проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 ст.398 ч.2 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_2 вчинив умисне заподіяння представнику особи легких тілесних ушкоджень, у звязку із діяльністю, повязаною із наданням правової допомоги при наступних обставинах.

Так 26.08.2010 року суддею Чернігівського районного суду Чернігівської області порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2, за ознаками злочину, передбаченого ст..125 ч.2 КК України та цього ж дня по справі ОСОБА_3 визнано потерпілою.

Під час судового розгляду, 10.09.2010 року на підставі письмових клопотань ОСОБА_3, суддею винесено ухвалу про допуск до участі у справі в якості представника потерпілої ОСОБА_4.

Користуючись процесуальними повноваженнями, відповідно до ст..52 КПК України, ОСОБА_4 в якості представника потерпілої, представляв її інтереси в суді та в подальшому підготував та подав цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.

В ході судового розгляду вказаної справи ОСОБА_2 постійно погрожував ОСОБА_4 фізичною розправою в разі якщо він не припинить надавати юридичну допомогу своїй матері та не відмовиться бути її представником в суді.

07.12.2010 року в даній кримінальній справі винесено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., а також частково задоволено позов потерпілої.

23.12.2010 року, після набрання вироком законної сили, ОСОБА_4, продовжуючи свою діяльність по наданню правової допомоги, в інтересах потерпілої, підготував заяву про відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій, яку разом з виконавчим листом подав до Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції. В подальшому, ОСОБА_2, з метою припинення законних заходів представника потерпілої ОСОБА_4, спрямованих на захист прав і законних інтересів ОСОБА_3, продовжуючи свій злочинний намір, вирішив реалізувати свої погрози та помститись.

Так 29.01.2011 року, близько 12 год. 45 хв., ОСОБА_2, перебуваючи на території бази по вул.. Ріпкінська 4 м. Чернігова у звязку із діяльністю, повязаною з наданням правової допомоги, умисно наніс удар головою в обличчя ОСОБА_4, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Допитаний в суді, в якості підсудного ОСОБА_2 вину в предявленому обвинуваченні не визнав, та показав, що він ніякого злочину не вчиняв, ніколи не погрожував фізичною розправою ОСОБА_4. 29.01.2011 року він біля 13 год проїжджав по вул. Ріпкинській м. Чернігова, та його зупинив ОСОБА_4. Він не виходячи з салону автомобіля хотів дізнатись, що сталося, однак ОСОБА_4 став на нього казати нецензурні слова. Він також відповів йому грубо та поїхав по своїм справам. Ніяких ударів головою він не наносив. Вважає, що його оговорив ОСОБА_4 з метою виконати свої погрози, про те, що він посадить його до тюрми.

Таку поведінку підсудного суд оцінює критично, як природну захисну реакцію на предявлене обвинувачення з метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами свідків, та матеріалами справи, а саме:

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 показав, що він представляв інтереси своєї матері під час судового розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2. Під час виконання своїх повноважень, ОСОБА_2 неодноразово виказував в його адресу, погрози фізичної розправи за його діяльність. Однак він не придавав значення даним погрозам. Після винесення вироку судом, він здійснював свою діяльність по стягненню матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_2І на користь ОСОБА_3. 29.01.2011 року, він разом зі своєю дружиною поїхали до гуртового ринку, що по вул.. Ріпкинській м. Чернігова. після виїзду з двору, він помітив, що через деякий час за ним став їздити на автомобілі ОСОБА_2. Коли він з дружиною ОСОБА_5 приїхали до ринку по вул.. Ріпкинська м. Чернігова то вони вийшли з автомобіля та пішли до ринку. Дружина зайшла до магазину, а він чекав її біля автомобіля. Він побачив як до ринку підїхав ОСОБА_2, та вийшовши з машини, підійшов до нього. Між ними відбулась розмова в ході якої ОСОБА_2 став йому погрожувати та раптово вдарив його головою в обличчя. Після цього ОСОБА_3 побіг до автомобіля та взяв там електрошокер і став ним намагатись сдарити його. Він почав захищатись і вони стали боротись. Він відбивав напади ОСОБА_3 та схвативши його за курточку натягнув її на голову та штовхнув його на землю. Потім він став ззаду утримувати ОСОБА_3. Все це відбувалось на вулиці, і сторонні бачили їх бійку. Один чоловік допоміг йому звільнитись від ОСОБА_3, після чого той сів в свою машину та поїхав. Сам він звернувся з заявою до міліції.

Покази потерпілого ОСОБА_4 підтверджуються протоколом усної заяви про злочин, відповідно до якого він повідомив до міліції про заподіяння йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень на території бази, що по вул.. Ріпкинська м. Чернігова (а.с.6).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №502 у ОСОБА_4 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, гострого травматичного періодонту 11,21 зубів, крововиливу слизової верхньої губи, забійної рани слизової нижньої губи, які могли утворитись 29.01.2011 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від однієї травмуючої дії тупим предметом, могли утворитись за обставин, вказаних в описовій частині постанови про призначення експертизи і малоймовірно при падінні з висоти власного зросту (а.с.84-86).

Допитана по справі свідок ОСОБА_5 повністю підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_4 та доповнила, що вона зайшла до магазину на ринку, а ОСОБА_4 залишився біля автомобіля, щоб його не пошкодив ОСОБА_3, який їх переслідував. Коли вона вийшла з магазину то побачила, що до її чоловіка підійшов ОСОБА_3 і відразу вдарив його головою в область обличчя. Потім ОСОБА_3 побіг до автомобіля та дістав з нього електрошокер, яким він видавав специфічні звуки. Також повідомила, що чоловік розповідав вдома про виказування ОСОБА_2 в його адрес та адресу сімї погроз розправою за його роботу, по захисту інтересів в суді своєї матері.

Свідок ОСОБА_3 показала, що між нею та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки, які виникли між ними як братом та сестрою за спадкове майно. ОСОБА_2 заподіяв їй тілесні ушкодження та вона зверталась за даним фактом до суду. ОСОБА_2 було засуджено за заподіяння їй тілесних ушкоджень. Її інтереси в суді представляв її син ОСОБА_4. Він розповідав їй, що ОСОБА_3 постійно погрожує йому розправою за його роботу, як захисника, а 29.01.2011 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 побив її сина.

Покази ОСОБА_3 та ОСОБА_5 узгоджуються між собою та повністю підтверджуються копією вироку суду, протоколом судового засідання та матеріалами виконавчого провадження відповідно до яких ОСОБА_4 надавав правову допомогу своїй матері під час розгляду справи в суді, та виконанні рішень суду (а.с.78-81, 19-24).

Свідок ОСОБА_6 показав, що він почув шум сварки, яка відбувалась біля їх складу, та специфічний тріск. Він вийшов на вулицю та побачив, що двоє чоловіків бються між собою. Це були ОСОБА_3 та Матрос. ОСОБА_4 намагався, на його думку, захиститись та утримував ОСОБА_3, який хотів вдарити електрошокером Матрос. Потім до них підійшов чоловік, який розборонив їх і ОСОБА_3 пішов до свого автомобіля, та відразу поїхав.

Допитані як свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали аналогічні покази, що і ОСОБА_9 доповнивши, що вони почули шум бійки на вулиці, також чули специфічний тріск електрошокера.

На думку суду дані свідчення очевидців бійки, якими є ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 логічно узгоджуються між собою, та показами потерпілого, доповнюють один одного. У свідків відсутні будь які підстави оговорювати підсудного та виправдовувати потерпілого, оскільки вони є сторонніми та не зацікавленими особами.

Свідок ОСОБА_10 показав, що між його братом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 неприязні стосунки. Вони сваряться постійно між собою, оскільки ОСОБА_4 захищав його матір в суді, яка на його думку повелась погано з ОСОБА_3 під час розділу спадщини.

В судовому засіданні підсудний не міг дати чіткої відповіді, та логічно пояснити, чому сторонні особи, тобто свідки по справі, вказують на нього як на особу, яка приймала участь в бійці по вул.. Ріпкінській.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_11, який повідомив, що 29.01.2011 року він бачив автомобіль ОСОБА_2, який стояв деякий час по вул.. Ріпкинський м. Чернігова і біля нього стояв Матрос, та вони сварились, оскільки ОСОБА_11 працює разом з ОСОБА_3 таксистами, вони знайомі і на думку суд, в разі загрозі колезі таксисту, він повинен був надати йому допомогу, або щонайменше підійти і поцікавитись, що сталось.

Також Свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона підтримує близьки стосунки з ОСОБА_2 та 29.01.2011 року вони біля 13 год. повертались на автомобілі ОСОБА_3 з дачі. По вул.. Ріп кінській їх автомобіль зупинив ОСОБА_4 та став сваритись з ОСОБА_3. Вона сиділа в салоні автомобіля позаду, та намагалась сховатись від Матрос і тому втиснулась в сидіння та притулилась до стойки автомобіля. ОСОБА_2 не виходив з автомобіля та нікого не бив, а навпаки Матрос погрожував йому розправою.

При цьому слід критично відноситись до показів свідка ОСОБА_12 так як вона підтримувала з ОСОБА_2 близькі стосунки і тому зацікавлена в намаганні надати допомогу підсудному з цілю уникнути відповідальності за скоєний ним злочин. Крім того дані покази на думку суду не відповідають дійсності, оскільки жодний зі сторонніх свідків не вказав, що він бачив ОСОБА_12 в салоні автомобіля ОСОБА_2, оскільки в салоні автомобіля дуже важко сховатись.

Аналізуючи викладені докази суд приходить до висновку, що дії підсудного, які виразились в умисному заподіянні представнику особи ОСОБА_4, у звязку із діяльністю, повязаною із наданням правової допомоги легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, підлягають кваліфікації за ст.398 ч.2 КК України.

Обставин, що помякшують відповідальність підсудного, та обставин що обтяжують його відповідальність, судом не виявлено.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4, в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 370 грн., згідно ст.28 КПК України підлягає залишенню без розгляду, оскільки в судове засідання ним не надано жодного доказу про понесені ним матеріальні витрати, та витрати на лікування. Разом з тим суд розяснює, що позивач має право звернутись до суду по стягненню матеріальної шкоди в порядку цивільного судопровадження.

Стосовно моральної шкоди, то суд вважає, що потерпілому вона завдана, але її сума в розмірі 10000 грн. належним чином не обґрунтована, докази завдання шкоди саме в такому розмірі не надані, на думку суду, з урахуванням всіх обставин даної справи, з підсудного на користь потерпілого слід стягнути 100 грн. моральної шкоди, оскільки моральна шкода не може слугувати для збагачення.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, відношення до скоєного та наслідків, враховується особа підсудного, те, що він раніше судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, стан його здоровя, його інвалідність, матеріальний та сімейний стан, його характеристика яка є позитивною, та враховуючи його вік і виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що необхідне та достатнє покарання за скоєне підсудному може бути призначене не повязане з позбавленням волі.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним по ст.398 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання, встановивши випробування строком на один рік.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_2 періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої системи і повідомляти про зміну місця мешкання та роботи.

Позов ОСОБА_4 в частині стягнення з підсудного матеріальної шкоди, залишити без розгляду, розяснивши, що він має право звернутись до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судопровадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 100 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд з постійного місця мешкання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя І.М. Шипов