АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.1 ст.119 КК України С.Т
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді Томилка В.П.

суддів: Голубенко Н.В., Давиденка Е.В.

з участю прокурора Попок О.В.

представника потерпілої адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали кримінальної справи за апеляціями потерпілої та її представника на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2011 року.

Даним вироком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Кременчука, квартал 278АДРЕСА_1, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працює, інвалід 2 групи, раніше не судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 119 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено.

По справі вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку 19 серпня 2007 року близько 23 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який перебував в стані сильного алкогольного спяніння, на території з тильної сторони буд. № 41 по вул. 60 років м. Кременчука виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 погрожуючи ОСОБА_4 фізичною розправою наніс останньому удар рукою в грудку клітку.

Після цього ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 2-3 удари кулаком в грудну клітку зліва і в ліве плече. У відповідь на це ОСОБА_5 накинувся на ОСОБА_4 та між ними виникла бійка в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 удар ліктем правою руки в область обличчя і губ останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 упав назад спиною на асфальтне покриття, вдарившись потиличною частиною голови.

Піднімаючись після падіння на ноги ОСОБА_5 продовжував погрожувати ОСОБА_4 та намагався нанести удар останньому, але ОСОБА_4 з силою відштовхнув від себе ОСОБА_5 , який не втримавши рівноваги тіла, перечепившись ногою через металевий відрізок труби, що стирчав із землі, впав вперед від ОСОБА_4 в напрямку павільйону та вдарився верхньою частиною обличчя об сходи в павільйон.

ОСОБА_4,маючи намір допомогти ОСОБА_5 підвестись, підвів його до напівстоячого положення, але ОСОБА_5 висмикнув руку ОСОБА_4 та не втримавшись на ногах, впав на бетонне покриття, вдарившись обличчям.

Згідно висновку судово-медичної експертизи внаслідок необережних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що викликала численні переломи кісток лицевого скелету і основи черепу, що ускладнилися аспірацією кровю, наявністю крові в трахеї, бронхах і дрібних бронхіолах, які і спричинили смерть ОСОБА_5

В апеляції представника потерпілої ставиться питання про скасування вироку суду та постановлення нового вироку посилаючись на те, що дії засудженого органами досудового слідства кваліфіковані не правильно. Виходячи з висновків трасологічної, імунологічної та судово-медичної експертиз вбачається, що ОСОБА_4 умисно ногами наносив тілесні ушкодження загиблому, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2

ст. 121 КК України та у звязку з тим, що дана стаття є тяжкою не застосовувати стосовно ОСОБА_4 Закону України про амністію.

Крім того, судом не враховані показання, які давали свідки на стадії досудового слідства, про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і свідком ОСОБА_6, а тому необхідно справу в частині ОСОБА_6 направити на додаткове розслідування.

Крім, ОСОБА_4, згідно судово-медичної експертизи не хворіє на туберкульоз, а тому не може бути інвалідом 2 групи, у звязку з чим Закон України «Про амністію» застосовано не законно.

Аналогічні доводи викладені і в апеляції потерпілої ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої ОСОБА_7 та її представника, які підтримали свої апеляції, вислухавши прокурора, який вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності та справу провадженням закрити у звязку з актом амністії, вислухавши думку засудженого та його захисника про законність вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій підтверджується зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Зокрема, сам засуджений в ході досудового слідства не заперечував факту виникнення бійки між ним і ОСОБА_5, вказуючи на час і місце події та причини виникнення конфлікту.

Крім того, свідок ОСОБА_8 в ході додаткового допиту в якості свідка та при відтворенні обстановки і обставин події розповів та на місці події детально показав механізм отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок його падіння потилочною частиною голови об асфальтне покриття та обличчям на бетонні сходи в ході конфлікту із ОСОБА_4

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи показання свідка ОСОБА_6, дані ним в ході відтворення обставин події не протирічать обєктивним судово-медичним даним, отриманих при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_9

Згідно висновку судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_5 явилась відкрита черепно-мозкова травма, що викликала численні

переломи кісток лицьового скелету і основи черепу, що ускладнились аспірацією кровю, що і стало причиною смерті ОСОБА_5

Аналіз наведених доказів, які повно і всебічно перевірені та належно оцінні судом, свідчить, що висновок суду про необережне заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9, є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_4 на досудовому слідстві кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому доводи потерпілої та її захисника про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України є неспроможними.

Твердження, викладені в апеляціях потерпілої та її захисника, про те, що ОСОБА_4 умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 спростовуються перевіреними у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Наявність сліду від кросівка на лобі ОСОБА_5 не свідчить про нанесення саме засудженим конкретно саме удару і саме того удару в область голови, від якого настала смерть ОСОБА_5, так як відповідно до висновку судово-медичної експертизи та показань судово-медичного експерта в судовому засіданні в області лоба ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна.

Доводи апелянтів про необхідність притягнення до кримінальної відповідальності свідка ОСОБА_6, який на їх думку також наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5, є безпідставними, так як по справі проводились неодноразові перевірки з даного питання, стосовно ОСОБА_6 винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, яка не оскаржена зацікавленими особами, а тому будь-яких обєктивних даних про можливу причетність ОСОБА_6 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 немає.

Відповідно до довідки медико-соціальної комісії від 9 липня 2010 року ОСОБА_4 визнаний інвалідом 2 групи, у звязку з чим доводи апелянта про безпідставність застосування амністії є неспроможними.

При призначенні покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарань, призначив його в межах санкції статті та у відповідно до Закону України « Про амністію в 2011 році» обгрунтовано звільнив ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли перешкодити повно і всебічно розглянути справу та постановити вирок не встановлено, а тому за відсутність апеляцій

засудженого та його захисника, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції потерпілої ОСОБА_7 та її представника залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2011 року стосовно ОСОБА_4 - без зміни.

С У Д Д І :

ОСОБА_1. ОСОБА_10. ОСОБА_11.