Справа № 744/674/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/789/2015
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000044, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.) 22.03.2007 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ст. 307 ч. 2 КК України, вид покарання позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки, 12.05.2008 року Семенівським районним судом керуючись ст. 78 ч. 2 КК України, 408-2, 411 КПК України, відміна іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. ( судимість в законному порядку не знята та не погашена),

2.) 25.02.2011 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ст. 395 КК України вид покарання арешт на строк 2 місяці (судимість в законному порядку не знята та не погашена),

3.) 10.06.2011 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ст. 263 ч. 1 КК України вид покарання позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців ( судимість в законному порядку не знята та не погашена);

4.) 17.03.2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України вид покарання позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік (судимість в законному порядку не знята та не погашена); проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.213, ч.2 ст.263 , ч.2 ст. 15, ч.2 ст.263 Кримінального кодексу України, -

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року :

ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік. На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено ряд обов`язків.

ОСОБА_8 визнано винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 місяців. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України визначено ряд обов`язків.

ОСОБА_9 визнано винним за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 213, ч.2 ст. 263, ч.2ст.15, ч.2 ст.263 КК України та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, за ч.1 ст. 213 КК України призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень в дохід держави, за ч.2 ст. 263 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 місяців, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.263 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів призначене остаточне покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців з покладенням ряду обов`язків, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 195 гривень 60 копійок.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2015 року, близько 20.30 години, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна та в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи з корисливим умислом, користуючись відсутністю господаря, прийшли до ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою власної фізичної сили, шляхом виставлення віконної рами проникли до середини будинку. Перебуваючи в будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_11 здійснили крадіжку пральної машини, марки Таврія, вартістю 200 грн., та чотирьох бідонів вартістю по 450 грн. кожний та, утримуючи при собі викрадене майно, покинули господарство ОСОБА_10 , отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 2000 гривень.

01.04.2015 року близько 17.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел на крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна та в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, користуючись відсутністю господаря, повторно прийшли до господарства ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, продовжуючи свою протиправну діяльність, шляхом вільного доступу, через раніше утворений отвір у віконній рамі проникли до середини будинку. Перебуваючи в будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , здійснили крадіжку однієї металевої плити з пічного обладнання, вартістю 400 гривень, одного металевого колосника з пічного обладнання, вартістю 130 грн., трьох дверцят з пічного обладнання, вартістю по 300 грн. кожний, касетної магнітоли, марки SANYO, вартістю 100 грн. та металевої драбини вартістю 300 грн., що знаходилася в дворі господарства ОСОБА_10 , та, утримуючи при собі викрадене майно, місце скоєння кримінального правопорушення залишили, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 1830 грн. 00 коп.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив повторно, за попередньою змовою у групі осіб, таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна. i вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в приміщення, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив повторно, за попередньою змовою у групі осіб, таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_9 в період часу з грудня 2013 року по 17 лютого 2014 року не перебуваючи на обліку в Новгород-Сіверській міжрайонній державній податковій інспекції Чернігівської області, як фізична особа-підприємець, порушуючи чинне законодавство щодо порядку здійснення операцій з металобрухтом, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), здійснював прийом лому чорного металу у мешканців с. Машеве Семенівського району Чернігівської області, за готівковий розрахунок по ціні 1 грн. за кілограм для подальшого перепродажу по вищій ціні.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України.

14.02.2015року ОСОБА_9 під час збирання металобрухту біля ферми за с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області, маючи умисел на незаконне придбання холодної зброї, діючи свідомо та з прямим умислом, доводячи свої протиправні дії до кінця, забрав собі знайдений штик до гвинтівки, після чого незаконно його переніс до будинку за місцем свого мешкання - за адресою: АДРЕСА_1 , де. продовжуючи свою протиправну діяльність, незаконно зберігав для подальшого збуту.

17.02.2015 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приніс до господарства ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 знайдений ним штик до гвинтівки та запропонував його останньому придбати, тобто вчинив всі дії направленні на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, але кримінальне правопорушення до кінця не довів з причини не залежних від його волі, а саме ОСОБА_12 відмовився від придбання даного предмету.

Того ж дня працівниками міліції Семенівського РВ УМВС в Чернігівській області на вул. Б. Хмельницького в с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області був затриманий гр. ОСОБА_9 , який був доставлений до службового приміщення ДІМ Машівської сільської ради у якого під час огляду особистих речей в лівому рукаві куртки було виявлено штик знайдений ним за с. Машеве, Семенівського району. Чернігівської області, який він носив при собі та який згідно висновку експерта № 11 від 18.02.2014 року є холодною зброєю та відноситься до клинкової холодної зброї колючої дії, виготовленої по типу багнетів.

Своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу та закінченому замаху на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 КК України.

Прокурор звертаючись з апеляційною скаргою та не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не достатньо враховані дані про особу кожного винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, ступінь тяжкості та обставини злочину, його наслідки. Більше того, прокурор підкреслює небажання обвинуваченого ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення, оскільки має 4 судимості, вчиняв злочини проти власності, а останній вчинений ним злочини в період іспитового строку та має ряд обтяжуючих обставин: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Крім того, автор апеляційної скарги, посилаючись на п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року та п.25 цієї Постанови, звертає увагу суду, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, востаннє вироком Семенівського районного суду від 17 березня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, враховуючи, що вчинені ним злочини 30 березня 2015 року та 01 квітня 2015 року, тобто після ухвалення останнього вироку і у період іспитового строку, то судом безпідставно не застосовано положення ст. 71 КК України.

Що стосується призначення покарання ОСОБА_9 , то прокурор зазначає про невідповідність фактичним обставинам, а саме, що в силу ст. 89 КК України ОСОБА_9 не судимий, тому мотиви призначення судом покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України не ґрунтуються на законі, оскільки вироком від 17 березня 2015 року був засуджений ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 . Враховуючи вказані обставини, вчинення інших крадіжок останньому не інкримінується, проте враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб вчинив таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення, тому його дії і кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України. Отже, така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину повторно в діях ОСОБА_9 відсутня і підлягає виключенню.

Також, у вироку місцевого суду ОСОБА_9 призначено покарання, що суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, за ч.1 ст. 213 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. без застосування ст. 69 КК України, при цьому на час вчинення вказаного кримінального правопорушення, санкція статті передбачала штраф від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи від ста до двохсот годин.

З урахуванням вказаних порушень, прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання:

ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за виром Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 213 КК України 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 263 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.263 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців з покладенням обов`язків, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з мотивів в ній зазначених, думку обвинувачених, які просили вирок місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

30.03.2015 року, близько 20.30 години, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на крадіжку, тобто викрадення таємне чужого майна та в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи з корисливим умислом, користуючись відсутністю господаря, прийшли до ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою власної фізичної сили, шляхом виставлення віконної рами проникли до середини будинку. Перебуваючи в будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_11 здійснили крадіжку пральної машини, марки Таврія, вартістю 200 грн., та чотирьох бідонів вартістю по 450 грн. кожний та, утримуючи при собі викрадене майно, господарство ОСОБА_10 , отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 2000 гривень.

01.04.2015 року близько 17.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел на крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна та в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, користуючись відсутністю господаря, повторно прийшли до господарства ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, продовжуючи свою протиправну діяльність, шляхом вільного доступу, через раніше утворений отвір у віконній рамі проникли до середини будинку. Перебуваючи в будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , здійснили крадіжку однієї металевої плити з пічного обладнання, вартістю 400 гривень, одного металевого колосника з пічного обладнання, вартістю 130 грн., трьох дверцят з пічного обладнання, вартістю по 300 грн. кожний, касетної магнітоли, марки SANYO, вартістю 100 грн. та металевої драбини вартістю 300 грн., що знаходилася в дворі господарства ОСОБА_10 , та, утримуючи при собі викрадене майно, місце скоєння кримінального правопорушення залишили, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 1830 грн. 00 коп.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив повторно, за попередньою змовою у групі осіб, таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна. i вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в приміщення, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадання чужого майна, скоєними за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в приміщення, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_9 в період часу з грудня 2013 року по 17 лютого 2014 року не перебуваючи на обліку в Новгород-Сіверській міжрайонній державній податковій інспекції Чернігівської області, як фізична особа-підприємець, порушуючи чинне законодавство щодо порядку здійснення операцій з металобрухтом, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), здійснював прийом лому чорного металу у мешканців с. Машеве Семенівського району Чернігівської області, за готівковий розрахунок по ціні 1 грн. за кілограм для подальшого перепродажу по вищій ціні.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України.

14.02.2015року ОСОБА_9 під час збирання металобрухту біля ферми за с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області, маючи умисел на незаконне придбання холодної зброї, діючи свідомо та з прямим умислом, доводячи свої протиправні дії до кінця, забрав собі знайдений штик до гвинтівки, після чого незаконно його переніс до будинку за місцем свого мешкання - за адресою: АДРЕСА_1 , де. продовжуючи свою протиправну діяльність, незаконно зберігав для подальшого збуту.

17.02.2015 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приніс до господарства ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 знайдений ним штик до гвинтівки та запропонував його останньому придбати, тобто вчинив всі дії направленні на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, але кримінальне правопорушення до кінця не довів з причини не залежних від його волі, а саме ОСОБА_12 відмовився від придбання даного предмету.

Того ж дня працівниками міліції Семенівського РВ УМВС в Чернігівській області на вул. Б. Хмельницького в с. Машеве, Семенівського району, Чернігівської області був затриманий гр. ОСОБА_9 , який був доставлений до службового приміщення ДІМ Машівської сільської ради у якого під час огляду особистих речей в лівому рукаві куртки було виявлено штик знайдений ним за с. Машеве, Семенівського району. Чернігівської області, який він носив при собі та який згідно висновку експерта № 11 від 18.02.2014 року є холодною зброєю та відноситься до клинкової холодної зброї колючої дії. виготовленої по типу багнетів.

Своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу та закінченому замаху на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю визнали свою вину у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень і підтвердили це в засіданні апеляційного суду.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно частини 1 статті 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7 звернуто увагу судів на те, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України. Частиною 3 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також керуючись ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Також, п. 25 Постанови визначено, що за сукупністю вироків покарання призначаються, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, востаннє вироком Семенівського районного суду від 17 березня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України обвинувачений вчинив 30 березня 2015 року та 01 квітня 2015 року, тобто після ухвалення останнього вироку, а отже у період іспитового строку.

Однак призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання, суд першої інстанції допустив помилку, а саме безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України, тобто закон, який підлягав застосуванню та застосував ч. 4 ст. 70 КК України, закон який не підлягав застосуванню, внаслідок чого повторно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з визначенням іспитового строку.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 має чотири судимості, вчиняв злочини проти власності, останній раз через кілька тижнів після постановлення попереднього вироку від 17 березня 2015 року за аналогічні злочини, та в період іспитового строку, що свідчить про стійкі наміри та небажання ставати на шлях виправлення.

При цьому місцевий суд помилково в мотивувальній частині вироку вказав, що вироком Семенівського районного суду від 17 березня 2015 року засуджено ОСОБА_9 , хоча згідно матеріалів кримінального провадження останній не судимий в силу ст. 89 КК України, тому саме до нього застосував положення ч.4 ст. 70 КК України, що суперечить фактичним обставинам справи. За цих обставин кваліфікуюча ознака вчинення кримінального правопорушення повторно в діях ОСОБА_9 підлягає виключенню, як така що суперечить ст. 370 КПК України.

Також у вироку суду ОСОБА_9 призначено покарання, що суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, за ч.1 ст. 213 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. без застосування ст. 69 КК України, при цьому на час вчинення вказаного кримінального правопорушення, санкція статті передбачала штраф від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи від ста до двохсот годин.

Враховуючи таке порушення, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст. 213 КК України у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 8500 гривень. Колегія суддів, з урахуванням усіх обставин справи, вважає за можливе призначити за даною статтею КК України мінімальне покарання, передбачене законом.

Обставинами, що обтяжують покарання усіх обвинувачених, є скоєння ними злочинів в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_8 рецидив злочинів. Обставинами, що пом`якшують покарання усіх засуджених, є щиросердне каяття, повне визнання ними своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданих збитків.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку. При цьому ОСОБА_8 за сукупністю вироків не може бути призначене інше покарання, аніж позбавлення волі, оскільки він скоїв злочин в період звільнення від покарання з випробуванням, а ОСОБА_9 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, можна звільнити від покарання з підстав, передбачених ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання: за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за виром Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.213, ч.2 ст.263 , ч.2 ст. 15, ч.2 ст.263 Кримінального кодексу України та призначити покарання: за ч.3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 213 КК України 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 грн., за ч.2 ст. 263 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.263 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців з покладенням обов`язків, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію .

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4