Справа № 344/2046/14-к
Провадження № 1-кп/344/26/15
У Х В А Л А

20 серпня 2015 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.203-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.203-2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.319 КПК України, після заміни судді, який позбавлений можливості продовжувати брати участь у засіданні, судовий розгляд розпочинається спочатку, крім окремих випадків.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Івано-Франківському міському суду.

Підстав для його закриття згідно з п.п.4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України немає.

Клопотання про затвердження угоди відповідно до ст.ст.468-475 КПК України не заявлялось.

Підстав для обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, на даний час немає.

Сторони вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та його слід призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт з додатками та вирішуючи питання чи відповідають вони вимогам закону, суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень наданих у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб обвинувачення було конкретним. Зокрема, в описовій його частині зазначаються : злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце, мотиви та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому, стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Ст.91 КПК України вказує перелік обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування цих обставин, за винятком розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладає на слідчого та прокурора.

Частина 4 ст.110 КПК України передбачає, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та який повинен відповідати вимогам, зокрема, ч.5 ст.291 цього ж Кодексу, яка вказує, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Проте, як це вбачається зі змісту обвинувального акту, при його складанні та пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 зазначені вимоги закону не були дотримані.

Зокрема, відповідно до правової кваліфікації кримінального правопорушення ОСОБА_4 лише підозрюється в зайнятті гральним бізнесом, а не обвинувачується.

Крім того, частиною 2 ст.27 КПК України передбачено вчинення злочину, передбаченого цим Кодексом виконавцем, тобто особою, яка у співучасті з іншими особами суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне.

Однак, в який спосіб відбувалась співучасть ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину з іншими особами з викладу фактичних обставин з обвинувального акту не вбачається та суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення, натомість вказано, що остання підозрюється у зайнятті гральним бізнесом.

Окрім того, судом звернено увагу, що основні законодавчі приписи, які мають значення для з`ясування змісту диспозиції статті 203-2 КК України містяться в ЗУ Про заборону грального бізнесу в Україні від 15.05.2009 року, а законодавчі визначення грального бізнесу викладені по новому Законом України від 19.05.2011 року. Так, для визначення кола суб`єктів цього злочину важливе значення має правильне тлумачення приписів даних Законів про те, що організація і проведення азартних ігор це діяльність організаторів азартних ігор, якими визнаються фізичні та юридичні особи суб`єкти підприємницької діяльності. Відповідно до змісту Закону суб`єктами цього злочину можуть виступати особи, які фактично виступають в ролі організаторів, але при цьому не зареєстровані як суб`єкти підприємницької чи іншої господарської діяльності. З чого слідує, що надання можливості доступу до азартних ігор змістовно поєднано з їх організацією та проведенням та не являється більш суспільно-небезпечним, а отже, суб`єктом зайняття гральним бізнесом повинні визнаватися лише організатори такого бізнесу.

Слід відзначити, що ознаками суб`єктивної сторони даного злочину є, зокрема, прямий умисел, який характеризується усвідомленням винною особою забороненості здійснюваної нею господарської діяльності, однак про те, що ОСОБА_4 являється суб`єктом будь-якої діяльності з обвинувального акту не вбачається.

Не суддя, а орган досудового розслідування повинен визначитись у вказаних питаннях.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а тому суд вважає, що його слід повернути прокурору для виправлення його змісту та форми згідно з вимогами вказаної статті, оскільки без усунення зазначених недоліків дане кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

У відповідності до ч.3 ст.314 КПК України, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у випадку його невідповідності вимогам закону, суд приймає у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року, ст.291 КПК України, керуючись ст.ст.91, 92, 110, 314, 315, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.1 ст.203-2 КК України повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження вважати продовженими.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 особисте зобов`язання, вважати продовженим.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1