ПОСТАНОВА

попереднього розгляду справи

8 листопада 2010 року м. Львів

Судця Апеляційного суду Львівської області Голубицький С.С., за участю прокурора Потапчук О.П. і представника ПАТ КБ « ПриватБанк » ОСОБА_1 в порядку попереднього розгляду розглянувши матеріали кримінальної справи за апеляцією представника потерпілого ОСОБА_1 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2010 року, яким ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за злочини, передбачені ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, -

встановив:

Цим вироком ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, працюючи на посаді начальника відділу з персонального обслуговування індивідуальних клієнтів Червоноградської філії КБ « Приватбанк » та являючись службовою особою наділеною адміністративно-господарськими повноваженнями, в період з вересня 2005 року по квітень 2006 року використовуючи своє службове становище, діючи в інтересах третіх осіб, умисно, всупереч встановленій процедурі, в тому числі шляхом службового підлогу, неодноразово проводила незаконне оформлення і видачу кредитів, а також збільшення лімітів по кредитах, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків ПАТ КБ « ПриватБанк » на суму 347 100 грн..

На даний вирок представником ПАТ КБ « ПриватБанк » ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

При вивченні матеріалів справи встановлено, що дана апеляція не відповідає вимогам ст. 350 КПК України.

Зокрема, як вбачається із змісту апеляції, у ній представник потерпілого покликається на те, що його не було повідомлено судом про час і місце розгляду справи, подана в інтересах « ПриватБанку » прокурором позовна заява про стягнення збитків з винної особи не відповідає інтересам цивільного позивача і вказана в ній сума є значно заниженою, судом не враховано і не розглянуто подане ним під час судового слідства клопотання про уточнення позовних вимог і збільшення суми позову, при винесенні вироку та призначенні покарання засудженій судом не враховано обтяжуючих обставин злочину і того, що вона тривалий час ухилялась від слідства та не відшкодувала завданих збитків. Крім того, в обвинувачення засудженій не було вмінено епізодів перевищення службових повноважень при оформленні кредитів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9. В апеляції останній просить скасувати вирок і скерувати справу прокурору на додаткове розслідування для проведення додаткових слідчих дій по епізодам видачі і оформлення кредитів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

Викладені в апеляції мотиви незгоди скаржника із даним судовим рішенням не узгоджуються з наведеними в ній підставами для скасування вироку.

Також, відповідно до ст. 350 КПК України, при обґрунтуванні скаржником необхідності зміни чи скасування вироку апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи, чого в апеляції немає.

Крім того, згідно пунктів 9 і 10 ст. 348 КПК України, представник потерпілого має право подавати апеляцію тільки в частині, що стосується інтересів потерпілого і в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції, а представник цивільного позивача - у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

Відповідно до ст.ст. 50, 52 КПК України, цивільним позивачем визнається підприємство, установа чи організація, які зазнали матеріальної шкоди від злочину і предявили цивільний позов у справі згідно ст. 28 КПК, після чого слідчим або судом у справі виноситься відповідна постанова.

Як видно із матеріалів справи, цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі не заявлявся і постановою слідчого Радик Б.А. був допущений до участі у справі лише в якості представника потерпілого. Отже, відповідно до змісту ст. 348 КПК останній, як представник потерпілого у справі, має право оскаржувати даний вирок лише в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, постановою слідчого від 23 березня 2010 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2 по епізодах оформлення і видачі кредитів на імя ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, через відсутність складу злочину.

Поскільки матеріали кримінальної справи в цій частині органом досудового слідства були закриті і вказана постанова ніким не оскаржувалась, то і звинувачення в цій частині ОСОБА_2 не предявлялось і не було предметом розгляду при розгляді справи в суді першої інстанції. А за змістом ст. 350 КПК України, апеляція подана на вирок повинна стосуватися лише звинувачення, яке було особі предявлено і яке було предметом дослідження доказів у суді.

Наведені в апеляції доводи представника потерпілого щодо епізодів видачі і оформлення кредитів на імя ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не стосуються обвинувачення предявленого засудженій ОСОБА_2 та не мають відношення до вироку.

Зважаючи на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляція не відповідає вимогам ст. 350 КПК України і тому не може бути прийнята до розгляду.

Відповідно до ст. 359 КПК України у випадку, коли суд першої інстанції прийняв апеляцію яка не відповідає вимогам ст. 350 КПК, справа повертається в цей суд для виконання вимог ст. 352 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 357, 359 КПК України, апеляційний

суд-

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2010 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_2 по ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч. 2 КК України разом із матеріалами кримінальної справи повернути у вказаний суд для виконання вимог ст. 352 КПК України.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Суддя Голубицький С.С.