Провадження №1-кп/127/1081/15
УХВАЛА

14 серпня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.05.2015 р. за № 00000164 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 14.08.2015 р. з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно з умовами угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 під час досудового розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, добровільно погодився сприяти досудовому розслідуванню та надавати правдиві показання у справі, а тому сторони погодились на призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України з урахуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 10200 грн. і на підставі ч. 4 ст. 53 КК України наданні розстрочки від сплати штрафу на чотири рівні частини протягом одного року, виплати підлягають здійсненню один раз кожні три місяці.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

З обвинувального акту випливає, що військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 призваний під час мобілізації на підставі нарядів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді снайпера.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази начальника, стримувати інших й самому не допускати негідних вчинків, зобов`язаний виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни.

30.09.2014 р. згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 138 ОСОБА_5 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 10 діб з 01 по 10 жовтня 2014 року. Під час перебування у відпустці у ОСОБА_5 погіршився стан здоров`я, внаслідок чого останній звернувся до військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України. З 06.10.2014 р. по 23.10.2014 р. ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України, після лікування йому було надано звільнення від виконання обов`язків військової служби на 15 днів.

08.11.2014 р. ОСОБА_5 з хибних розумінь про порядок проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з лікувального закладу не повернувся.

ОСОБА_5 повернувся до військової частини у травні 2015 року і наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 від 15.05.2015 р. за № 112 оформлено його повернення.

Старший солдат ОСОБА_5 , знаходячись за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 , знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вчасно не прибув до військової частини і проводив час на власний розсуд і в період з 08.11.2014 р. по 15.05.2015 р., перебуваючи у м. Вінниці за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 та займався особистими справами, хоча мав об`єктивну можливість повернутись до військової частини.

Зі змісту угоди випливає, що сторона обвинувачення та сторона захисту погодились на призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України з урахуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 10200 грн. і на підставі ч. 4 ст. 53 КК України наданні розстрочки від сплати штрафу на чотири рівні частини протягом одного року, виплати підлягають здійсненню один раз кожні три місяці.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В судовому засіданні обвинувачений повідомив, що укладення угоди ним було здійснено добровільно.

Як на підставу для затвердження угоди про визнання винуватості сторони посилались на те, що обвинувачений під час досудового розслідування визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, добровільно погодився сприяти досудовому розслідуванню і давав чіткі та правдиві показання з цього приводу. Крім того, згідно з положеннями угоди ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні вагітну дружину.

Також суд приймає до уваги, що сторони кримінального провадження ставлять на розгляд суду питання щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу. Разом з тим, сторонами кримінального провадження не надано жодного документально підтвердженого доказу стосовно можливості сплати обвинуваченим штрафу, розмір якого погоджені сторонами кримінального провадження. Також суду не надано жодного документального підтвердження наявності та розміру щомісячного доходу обвинуваченого.

Згідно з п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема, наявна очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За таких обставин суд вважає, що в затвердженні угоди слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 371, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В затверджені угоди про визнання винуватості, укладеної 14.08.2015 р. між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: