Справа № 11-221/12 Головуючий у І інстанції Павленко О.В.
Категорія - Доповідач Лазоренко М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Навозенко Л.С., Заболотного В.М.

з участю:

прокурора Гапеєвої Н.П.

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2, в інтересах засудженого ОСОБА_4, на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2011 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, розлучений, не працюючий: з загальною середньою освітою, раніше судимий:

- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.01. 2010 року за ст. 128, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 2 роки; 15.04.2011 року постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у вигляді 1 року обмеження волі;

06.09.2011 року постановою Менського районного суду Чернігівської області звільнено від відбування покарання на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, -

засуджений за частиною 1 статті 122 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі суду.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2035 грн. 31 коп. та 1907 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто 3943 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 81 КПК України.

Як встановлено вироком місцевого суду, 15.05.2011 року, близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на узбіччі проїжджої частини дороги напроти кафе-бару «Транзит», що розташований по вул.. Шевченка в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками та ногами по тілу та голові ОСОБА_5, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шийного відділу хребта з підвивихом зубовидного відростка 2 шийного хребця з вираженим больовим синдромом та порушенням функції хребта ІІ-ІІІ ступеню, закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку з легкою лівобічною пірамідною недостатністю, церебростенічним та помірним цефалічним синдромами, які відповідно до висновку експерта № 1487 від 13.09.2011 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, строком понад 21 день.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_2 звернувся в інтересах засудженого ОСОБА_4 з апеляцією, в якій просив вирок суду змінити та призначити ОСОБА_4 покарання, не повязане з позбавленням волі. Вважає вирок занадто суворим та таким, що не відповідає особі засудженого. Посилається на те, що суд помилково без належного підтвердження вказав у вироку, що в поведінці підсудного прослідковується повна зневага, як по відношенню до оточуючих взагалі, так і до їх здоровя, до загально прийнятних суспільних норм. Зазначає, що ОСОБА_4 в той вечір допомагав потерпілому та його брату у вирішенні конфлікту, який виник з приводу пошкодження їх телефону. Також вказує, що ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності притягувався за порушення Правил дорожнього руху, а також за порушення, за яке він притягується до кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 раніше судимий за необережний злочин, передбачений ст. 128 КК України, алкогольними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_4 вину визнав, в скоєному щиро каявся та просив помякшити призначене йому покарання. Зазначив, що завдані потерпілому збитки повністю відшкодував, претензій до нього потерпілий ОСОБА_5 не має.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисників, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката в інтересах засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах, яким дана належна юридична оцінка.

У відповідності з встановленими судом фактичними обставинами злочину правильно застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до розяснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен зясувати його вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При постановлянні вироку та призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, а також те, що він вчинив злочин у стані алкогольного спяніння, прийшов до обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Проте колегія суддів не може погодитись з розміром призначеного судом ОСОБА_4 покарання, у розмірі найвищої межі відповідного виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, оскільки воно в неповній мірі відповідає особі ОСОБА_4, який в засіданні апеляційного суду повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся, а також те, що завдані потерпілому матеріальні та моральні збитки ОСОБА_4 відшкодував повністю і потерпілий до нього претензій не має, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою потерпілого.

Зазначене, на думку колегії суддів, дає підстави стверджувати, що для виправлення засудженого достатньо менш тривалого строку позбавлення волі, ніж призначено йому за вироком місцевого суду, та прийняти рішення про помякшення покарання.

Досліджуючи питання про можливість звільнення засудженого від покарання з випробуванням, колегія суддів виходить з того, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а людина, її життя і здоровя визначаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вироком Ріпкінського районного суду від 19.01.2010 року ОСОБА_4 призначалось покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, умови якого останній не виконав і постановою того ж суду від 15.04.2011 року він був направлений для відбуття призначеного покарання. Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що підстави для звільнення засудженого від покарання з випробуванням відсутні.

Доводи викладені в апеляції про те, що ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а також за порушення, за яке він притягується до кримінальної відповідальності, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки ОСОБА_4 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України, а до адміністративної відповідальності у 2011 році він притягувався 5 раз, з яких чотири рази за порушення громадського порядку, що підтверджується постановами суду та довідкою Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області № 5702 від 12.08.2011 року, (а.с. 167).

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 373, 379 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_2, в інтересах засудженого ОСОБА_4, на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2011 року, задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 змінити.

Помякшити призначене судом покарання і вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7