Справа № 146/1338/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2015 р.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, співмешканця, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
13 травня 1997 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 81, ст.. 44 КК України до позбавлення волі на строк три роки із застосуванням ст.. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на два роки;
17 листопада 2000 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 140, ст.. 208, 42 КК України до позбавлення воні на строк чотири роки 6 місяців з конфіскацією майна;
22 лютого 2001 року прибув до Могилів-Подільської ВК Вінницької області (№ 114);
3 вересня 2002 року-Крижопільська ВК (№ 113);
26 грудня 2003 року звільнився з Крижопільської ВК (№ 113) на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2003 року на підставі ст.. 81 КК України-умовно достроково з невідбутим строком один рік 5 місяців 3 дні;
23 травня 2006 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк один рік;
3 квітня 2014 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;
3 червня 2014 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт;
до якого не застосовано запобіжний захід,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,
Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 3 квітня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно інформації Томашпільського районного суду станом на 23 липня 2015 року, тобто по спливу більш, ніж одного місяця з дня набрання вироком законної сили, відповідно ч.1 ст. 26 КВК України, ОСОБА_4 штраф не сплатив, хоча мав можливість сплатити, документ про сплату штрафу до Томашпільського районного суду не представив.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що дійсно вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 3 квітня 2014 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Даний штраф обвинувачений не сплатив, оскільки не мав такої можливості, так як він ніде не працює, окрім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що винність його у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 389 КК України, тобто ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, компрометуючими матеріалами Вапнярська селищна рада відносно нього не володіє, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак раніше неодноразово судимий, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає призначенню покарання у виді обмеження волі

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази-відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 389 ч 1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не застосовувати.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1