Провадження № 1-кс/638/1770/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3

з участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4

з участю захисника ОСОБА_5

з участю підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000485 від 05.12.2014 року про зміну запобіжного заходу відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія Кіровоградської області, українець, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, одружений, командир відділення зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , прапорщик, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбачених ч.3 ст. 405, ч.1 ст. 396 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні про зміну запобіжного заходу слідчий вказує на те, 08 серпня 2014 року Олександрівським ОМВК Кіровоградської області на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 в посаді командира відділення зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону.

У цій же військовій частині проходять військову службу номер обслуги - радіотелефоніст зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_7 та заступник командира взводу - командир зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та штату зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 згідно із займаною посадою є начальником для прапорщика ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 .

Вказані військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_1 відряджені для підсилення державного кордону України з Російською Федерацією до польового табору військової частини НОМЕР_1 , розташованого на території ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2 .

05 грудня 2014 року близько 13.30 години, перебуваючи на території вказаного польового табору військової частини НОМЕР_1 , прапорщик ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, з надуманих підстав, висловлюючи мнимі претензії до солдата ОСОБА_8 з приводу незадовільного, на їх думку, проходження останнім військової служби, вирішили застосувати до останнього фізичне насильство.

Реалізуючи свої вищевказані злочинні наміри, направлені на заподіяння побоїв та вчинення інших насильницьких дій щодо начальника - солдата ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, близько 18.00 години, знаходячись біля розташування намету зенітного артилерійського взводу, розташованого на території навчального центру Національної академії Національної гвардії України у АДРЕСА_2 , прапорщик ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, групою осіб разом з солдатом ОСОБА_7 , вчинив інші насильницькі щодо начальника - солдата ОСОБА_8 , а саме схопив останнього за руки, чим позбавив його можливості захищатися чи в інший спосіб припинити правопорушення, яке вчинювалося щодо нього, та надав можливість солдату ОСОБА_7 безперешкодно вчиняти насильство щодо солдата ОСОБА_8 . Використовуючи надану йому у такий спосіб прапорщиком ОСОБА_6 фізичну перевагу над солдатом ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_7 наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область голови та тулуба від чого ОСОБА_8 впав на землю.

У той же час, прапорщик ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з вищевказаною метою, групою осіб разом з солдатом ОСОБА_7 , наніс солдату ОСОБА_8 , який лежав на землі, не менше двох ударів ногою в область голови.

Своїми діями прапорщик ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 405 КК України.

У свою чергу, солдат ОСОБА_7 в ході нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_8 , цілком усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс солдату ОСОБА_8 не менше 2 ударів ножем в область тулуба, у тому числі й у життєво важливий орган - черевну порожнину, внаслідок чого солдат ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження - колоту різану рану черевної порожнини, проте злочинні дії ОСОБА_7 , направлені на вбивство ОСОБА_8 були припинені іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та останньому була своєчасно надана медична допомога.

Разом з тим, прапорщик ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, цілком розуміючи вчинення солдатом ОСОБА_7 закінченого замаху на умисне вбивство солдата ОСОБА_8 , вчиняючи активні дії для заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину, вчиненого останнім, надав ОСОБА_7 поради та вказівки щодо знищення слідів злочину, а саме плям крові солдата ОСОБА_8 , які залишилися на одязі ОСОБА_7 .

Так, 05 грудня 2014 року близько 18:30 години, знаходячись на території польового табору, що розташований у навчальному центрі Національної академії Національної гвардії України у с. Велика Писарівка Вовчанського району Харківської області, за вказівкою прапорщика ОСОБА_6 солдат ОСОБА_7 зняв свої брюки, які залишили на собі сліди вчиненого ним злочину щодо закінченого замаху на умисне вбивство солдата ОСОБА_8 , а саме сліди крові останнього, передав їх прапорщику ОСОБА_6 , який виніс вказані брюки за територію польового табору у с. Велика Писарівка Вовчанського району Харківської області, облив бензином та підпалив, чим вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.396 КК України.

06 грудня 2014 року ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України, затриманий уповноваженою службовою особою та того ж дня останнього повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та п.12 ч.2 ст. 115 КК України.

08 грудня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На даний час існують обставини, які надають підстави органу досудового розслідування вважати, що підозрюваному ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2014 року за № 0000485.

10 грудня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч.З ст.405 та ч.1 ст.396 КК України, тобто заподіяння побоїв начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби вчинені групою осіб, а також заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Слідчий зазначає, що на даний час існують обставини, які надають підстави органу досудового розслідування вважати, що підозрюваному ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 на тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених в п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі перебування підозрюваного на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи, на думку слідчого та прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу заперечувала, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 з`являвся на виклики в органи досудового слідства та до суду, вважає безпідставними та необґрунтованими висновки прокурора та слідчого про наявність всіх ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в зв`язку з чим просив в задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та пояснив, що він виконував всі обов`язки, які були покладені на нього ухвалою суду, а саме: з`являвся за викликом слідчого, не виїжджав за межи населеного пункту, допомагав слідству.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає недоведеним наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

Дані про те, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від суду, в матеріалах клопотання відсутні і протягом розгляду не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин справи до нього може бути застосовані інші міри запобіжних заходів достатніх для запобігання ризиків вказаних в клопотанні.

Також не обґрунтовано та не доведено, що подальший розгляд кримінального провадження не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 193,194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000485 від 05.12.2014 року про заміну запобіжного заходу відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: