Справа №635/731/15-к
Провадження №1-кп/635/351/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року Харківський районний суд Харківській області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Покотилівка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше судимого:

1.14.07.2005 р. Кременчуцьким районним судом за ст.ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, 187 ч.1 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 19 днів;

2.22.06.2007 р. Кременчуцьким районним судом за ст. 186 ч.2, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.09.2011 р. по закінченню терміну відбуття покарання;

3.09.11.2012 р. Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 12.12.2011 р., кінець строку 12.06.2017 р., який відбуває покарання у Темнівській виправній колонії ДПтС України в Харківській області №100,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 з 19.11.2013 року відбуває покарання в Темнівській виправній колонії ДПтС України в Харківській області №100.

По прибуттю в Темнівську ВК №100, начальником відділення карантину діагностики та розподілу капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 були доведені вимоги нормативно-правових актів щодо прав та обов`язків осіб, засуджених до позбавлення волі, а також попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань.

За час перебування у Темнівській ВК №100 засуджений ОСОБА_4 неодноразово допускав порушення режиму утримання. Незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово піддавався стягненням у дисциплінарному порядку за різні види порушень. За допущені засудженим ОСОБА_4 порушення режиму утримання у випраних колоніях на нього було накладено 15 дисциплінарних стягнень, з них 11 накладено правами начальника установи, у тому числі три рази він переміщувався у дисциплінарний ізолятор та один раз був переведений у приміщення камерного типу.

Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльної організації за весь час його знаходження у Темнівській ВК №100 не застосовувалися.

Так, 26.12.2014 р. о 16 год. 30 хв. начальник дільниці СІЗО відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 26.11. 2014 р. відбував покарання засуджений ОСОБА_4 для переведення по закінченні тримання останнього до дільниці посиленого контролю. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився послідкувати на дільницю посиленого контролю у присутності чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , чергового офіцера по ДІЗО-ПКТ старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового молодшого інспектора ДІЗО-ПКТ старшини внутрішньої служби ОСОБА_8 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_9 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, начальник дільниці СІЗО- начальником відділення СПС, УУК, капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9, 94, 107, 133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, начальник дільниці СІЗО- начальником відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 повторно запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю посиленого контролю після закінчення тримання в ПКТ, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

27.12.2014 р. о 09 год. 10 хв. начальник дільниці СІЗО- начальник відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 26.11.2014 р. відбував покарання засуджений ОСОБА_4 для переведення по закінченні тримання останнього до дільниці посиленого контролю. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, вдруге засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився послідкувати на дільницю посиленого контролю у присутності чергового помічника начальника колонії чергового офіцера по ДІЗО-ПКТ майора внутрішньої служби ОСОБА_10 , чергового молодшого інспектора ДІЗО-ПКТ прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_9 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, начальник дільниці СІЗО- начальником відділення СПС, УУК, капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9, 94, 107, 133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, начальник дільниці СІЗО- начальник відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 повторно запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю посиленого контролю після закінчення тримання в ПКТ, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

27.12.2014 р. о 10 год. 10 хв. начальник дільниці СІЗО- начальник відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 26.11.2014 р. відбував покарання засуджений ОСОБА_4 для переведення по закінченні тримання останнього до дільниці посиленого контролю. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та обутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, втретє засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився послідкувати на дільницю посиленого контролю у присутності чергового помічника начальника колонії чергового офіцера по ДІЗО-ПКТ майора внутрішньої служби ОСОБА_10 , чергового молодшого інспектора ДІЗО-ПКТ прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_9 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, начальником дільниці СІЗО - начальником відділення СПС, УУК, капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9, 94, 107, 133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, начальник дільниці СІЗО- начальником відділення СПС, УУК, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 повторно запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю посиленого контролю після закінчення тримання в ПКТ, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

Відповідно до довідок чергових лікарів медичної частини Темнівської ВК №100, який 26.12.2014 р. о 07.30 год., 27.12.2014 р. о 09.30 год., 27.12.2014 р о 10. 20 хв. оглядали засудженого ОСОБА_4 після кожної відмови від виконання законних вимог адміністрації установи, стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 задовільний та у зв`язку з цим, останній міг триматися в ДІЗО та виконувати роботу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 145-ая/15 від 20.01.2015 р. стан здоров`я на момент проведення медичних оглядів від 26.12.2014 р., 27.12.2014 р. був задовільним, що характеризувалось відсутністю будь-яких активних скарг та об`єктивних ознак соматичної патології. Стан здоров`я ОСОБА_4 на момент 26.12.2014 р. та 27.12.2014 р. дозволяв йому виконувати законні вимоги адміністрації, а саме послідкувати до дільниці посиленого контролю після відбуття дисциплінарного покарання в ПКТ.

Дані факти свідчать про вперте небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення і перевиховання, а допущені ним порушення режиму відбування покарання слід вважати злісними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, щиросердно розкаявся і підтвердив обставини вчинення злочинів, як описано вище у вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена повністю і кваліфікує його дії ст.391 КК України, тобто, злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 09.11.2012 р. Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєнні злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, особу винного, за місцем відбування покарання характеризується з негативного боку, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 достатнє та необхідне для його виправлення у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив у період відбуття строку покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі. У відповідності до ст.71 КК України невідбута частина покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2012 р. станом на 06.10.2015 р. у вигляді 1 року 8 місяців 6 днів позбавлення волі підлягає частковому приєднанню до призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2012 р. у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 6 (шести) днів позбавлення волі та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців 6 (шести) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06 жовтня 2015 року.

Апеляційна скарга на вирок подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1