Справа № 404/1840/15-к
Номер провадження 1-кс/404/377/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року

Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда звернувся ОСОБА_3 із скаргою про скасування постанови слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, постанови про закриття кримінального провадження № 0001355 від 10.03.2014 року, у разі винесення ним вказаної постанови. Крім цього, ОСОБА_3 у своїй скарзі просить зобов`язати слідчого виконати письмові вказівки прокурора Прокуратури міста Кіровограда від 22.12.2014 року.

У судовому засіданні скаржник заявлені вимоги підтримав, просить врахувати всі доводи, а скаргу задовольнити. Прокурор і слідчій у судове засідання викликались, не з`явилися, їх неявка не перешкоджає у вирішенні поданої заяви по суті.

Заслухавши пояснення скаржника (потерпілого по кримінальному провадженню, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення вимог скаржника по наступним підставам:

Так, у відповідності до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Порядок оскарження рішень, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним, а відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України встановлено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як убачається із скарги, 06.08.2014 року дійсно була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0001355 від 10.03.2014 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Проте, 22.12.2014 року вказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована постановою прокурора Прокуратури міста Кіровограда.

Зважаючи на прийняття прокурором рішення - а саме, постанову від 22.12.2014 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 06.08.2014 року, слідчий суддя приходить до впевненого висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги скаржника про скасування постанови слідчого, оскільки не існує чинного процесуального рішення про закриття означеного кримінального провадження. (відсутній предмет оскарження).

Вимоги скаржника щодо зобов`язання слідчого виконати письмові вказівки прокурора Прокуратури міста Кіровограда від 22.12.2014 року по кримінальному провадженню 0001355, підлягають задоволенню з наступних підстав:

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію. (ч. 2 ст. 307 КПК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2, ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, клопотань, скарг, реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, 22.12.2014 року прокурором Прокуратури міста Кіровограда були направлені на адресу начальника СВ Кіровоградського МВ УМВС письмові вказівки по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001355 від 10.03.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України в яких чітко визначена необхідність виконання слідчих дій, прийняття процесуальних рішень, з метою забезпечення дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.

Всупереч вимог ч. 4 ст. 40 КПК України, яка чітко вказує, що слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі, дані вказівки тривалий час без додержання розумних строків, не виконані у повному обсязі.

З огляду на перераховані обставини, вимоги скаржника, щодо невиконання слідчим вказівок прокурора обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 40, 94, 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0001355 від 10.03.2014 року - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0001355 від 10.03.2014 року вчинити наступні дії:

- вручити памятку з процесуальними правами потерпілого, визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001355 від 10.03.2014 та допитати його в якості потерпілого;

- уточнити найменування викраденої речі;

- встановити вартість викраденого майна;

- звернутись до слідчого судді із клопотанням про доступ до речей і документів щодо вилучення у операторів мобільного зв`язку інформації про зєднання по емейлам та номеру телефону заявника (скаржника) - установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу (викраденого у ОСОБА_3 , 10.03.2014 мобільного телефону «NOKIA» ASHA 202 RM-834, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

У задоволенні решти вимог ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1