печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6579/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2015 року Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000268 від 24.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 307 ч.2, 357 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.ст.146 ч.2, 307 ч.2, 357 ч.3 КК України.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали подане 23.10.2015 письмове клопотання, в якому вони просили змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з утриманням під вартою. При цьому, захисники послались на відсутність ризиків, заявлених прокурором і врахованих судом при вирішенні питання щодо продовження строків утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки досудове розслідування закінчене, потерпілі і свідки допитані, ОСОБА_6 24.04.2015 звільнений з посади працівника правоохоронного органу і не може, використовуючи свою посаду перешкоджати встановленню істини, шляхом впливу на недопитаних свідків. Крім того, ОСОБА_6 проживає з непрацездатними батьками, позитивно характеризується за місцем проживання, долучивши характеристику депутата Переяслав-Хмельницької міської ради ОСОБА_7 , обвинувачений перебуває на «Д» обліку та за станом здоров`я потребує проведення двічі на рік протирецидивного лікування в амбулаторних умовах та санаторного-курортного лікування, що не можливо зробити в умовах СІЗО. За таких обставин, пославшись на практику Європейського суду з прав людини, захист наполягав на звільненні ОСОБА_6 з-під варти шляхом зміни йому запобіжного заходу на будь-який інший.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав вказане клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення цього клопотання, пославшись на те, що воно не містить будь-яких нових доводів, ніж ті, що вже наводились захистом суду при вирішення питання щодо продовження тримання ОСОБА_6 під вартою. Щодо хвороби, то прокурор вважав, що захистом не представлено жодного доказу щодо неможливості ОСОБА_6 за станом здоров`я утримуватись в умовах СІЗО.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, додатково надані захисником документи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Посилання прокурора на те, що вказане клопотання подане із порушенням передбаченого ч.5 ст. 201 КПК України 30-денного строку після постановлення попередньої ухвали, а тому має бути залишеним без розгляду, є безпідставним, оскільки рішення суду щодо продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою приймалось судом 08.09.2015, а клопотання захисту подане 23.10.2015, тобто з дотриманням строків, передбачених ст. 201 КПК України.

З огляду на практику ЄСПЛ у вирішенні вказаного питання, на яку послався захист в обгрунтування своє позиції, судом водночас приймалось до уваги і те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, які за змістом обвинувачення ним було вчинено із використанням займаної посади працівника правоохоронного органу, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинуваченого (зі слів) неповнолітньої дитини, батьків-пенсіонерів, і ряду захворювань, суд вважає наявними ризики, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, а також вчинити незаконний влив на ще допитаного свідка ОСОБА_8 ..

Надана захистом копія наказу т.в.о. начальника ГУ МВС України в м.Києві №354 о/с від 24.04.2015 щодо звільнення ОСОБА_6 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, як на підставу неможливості останнього впливати на свідків з використанням займаної посади, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки ОСОБА_6 тривалий час працював на посаді працівника правоохоронного органу, має напрацьовані зв`язки, якими зможе скористатись, а тому, ризик можливості впливу на недопитаного свідка наявний і не змінився.

Крім того, з наданого захистом листа начальника Госпіталю (з поліклінікою) ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_9 від 12.10.2015 вбачається лише те, що хворі на виразкову хворобу 12-палої кишки, як і ОСОБА_6 , підлягають диспансерному нагляду хірурга і подальші рекомендації щодо лікування. Разом з тим, жодного доказу про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 є несумісним з умовами утримання його в місцях попереднього ув`язнення, або що там йому не може бути надана необхідна медична допомога, суду не представлене. За таких обставин, посилання захисту на «катування» ОСОБА_6 є надуманим і цілком безпідставним.

Таким чином, суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і можливості запобігти ухиленню ОСОБА_6 від явки до суду з метою перешкоджання закінченню судового розгляду даного кримінального провадження, обраний щодо нього та продовжений ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 08.09.2015 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід залишити без змін, а задоволенні клопотання захисту відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, п.3 ч.2 ст.183, 331, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні письмового клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з утриманням під вартою, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1