Єдиний унікальний номер 722/390/16-к
Номер провадження 1-в/722/320/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника виправної колонії: ОСОБА_4
та засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області, клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, вказавши що він працевлаштований на підприємстві установи, грубих порушень режиму утримання не допускав. Просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_5 на даний час своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому клопотання останнього є передчасним.
Голова спостережної комісії ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його присутності. Вирішення клопотання залишив на розгляд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Іванківського районного суду Київської області від 10.08.2012 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 05 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 10.08.2012 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 10.08.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 03 роки 06 місяців позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 01 рік 06 місяців.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , судом встановлено наступні обставини.
Засуджений ОСОБА_5 до Сокирянської виправної колонії №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області прибув 06.10.2012 року. По прибуттю до установи, засуджений ОСОБА_5 періодично залучався до робіт в якості вибірника-складальника стінового каменю у гірничій дільниці №1. До роботи відносився посередньо, встановлені змінні завдання не завжди виконував у повному обсязі. З січня 2016 року працевлаштований в якості днювального відділення, до своїх обов`язків намагається відноситися добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, проте неохоче виконує їх законні вимоги. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Роботи по благоустрою в установі не виконує. Під час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши спеціальність «машиніст каменерізальних машин 4-го розряду» в навчальному центрі при установі. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом листування та телефонних розмов. Взаємовідносини добрі.
Відповідно до довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_5 за період відбування покарання у виді позбавлення волі, за порушення встановленого режиму відбування покарання у двох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Одне дисциплінарне стягнення, станом на час розгляду судом клопотання, діюче. Має три заохочення, два з яких у вигляді подяки, одне у вигляді зняття раніше накладеного стягнення.
Згідно атестаційного листа засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , станом на05.11.2015 року, як «не став на шлях виправлення».
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого ОСОБА_5 , зокрема те, що станом на час розгляду судом клопотання, він має одне діюче дисциплінарне стягнення, суд вважає, що останній на даний час не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст. 537-539 КПК України, п.п. 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суд,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: