Справа № 676/4263/15-к
Провадження № 1-кс/676/1200/15
УХВАЛА
26 жовтня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю прокурора прокуратури Кам`янець-Подільського району ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання, -

встановив:
Слідчий ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням погодженим з прокурором про вирішення долі речових доказів. В обґрунтування клопотання зазначає, що правоохоронними органами під час документування факту організації здійснення незаконних операцій з металобрухту на майданчику у АДРЕСА_1 , під час обшуку з приміщення гаражу, було тимчасово вилучено: 1)дві пластикові каністри синього кольору ємністю 14 кг кожна, наповнені прозорою рідиною з різким запахом спирту; 2) 2790 коробки з написом «Boris Jelzin 3 л»; 3) 2000 вакуумних поліетиленових пакети для розлиття алкогольних напоїв; 4) 6500 пачок білоруських сигарет «ФЭСТ7»; 5) 860 пачок сигарет «Malimbo»; 6) 890 пачок сигарет «BENTLY NANO CLASS BLUE»; 7) 1000 пачок сигарет «Goldmans»; 8) 500 пачок сигарет «Marble», а всього - 9750 різних пачок сигарет. Все вищезазначене майно не мало акцизних марок України. Слідчий вважає, що ці товари є предметом злочину, передбаченого ч.1ст.204 КК України, за фактом виявлення цього злочину розслідувалось кримінальне провадження №0000593. Ухвалою слідчого судді від 7 липня 2015року на згадане майно накладено арешт. 12 жовтня 2015 року кримінальне провадження закрито через відсутність складу кримінального правопорушення. З цих підстав слідчий вважає, що у суді слід вирішити питання арештованих речових доказів.

В судовому засіданні прокурор орієнтував суд вирішити долю речових доказів, оскільки провадження закрито, а майно залишається арештоване і вилучене. При цьому, прокурор не знав у який спосіб слід вирішити долю речових доказів (чи конфіскувати, чи знищити, чи повернути і кому). У засіданні він повідомив, що слідчі органи не встановили власника цього майна. Прокурор вважав, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є законним і обґрунтованим.

Вивчивши клопотання та надані матеріали кримінального провадження суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

По-перше, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Інститут судового контролю за слідчими органами передбачає, що слідчий суддя, уповноважений і діє лише на стадії досудового слідства. Відповідно до п.18ст.3 КПК України, слідчий суддя це суддя, що здійснює судовий контроль у кримінальному провадженні. Згідно припису ч.ч.1,2 ст.174 КПК України, слідчий суддя вирішує клопотання про скасування арешту майна лише на стадії досудового слідства. З долучених до клопотання документів, вбачається, що 12 жовтня 2015 року досудове слідство у справі закрито. Отже, слідча ОСОБА_4 та прокурор пропонують слідчому судді вирішити долю речових доказів поза межами досудового слідства, що не входить в компетенцію слідчого судді, оскільки згідно ч.3 ст.174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Поняття і випадки застосування спеціальної конфіскації вичерпно визначено у ст.ст.961,96-2 КК України і майно зазначене у клопотанні слідчої ОСОБА_4 не є предметом спеціальної конфіскації. Отже, згідно ч.3 ст. 174 КПК України, виключно до повноважень прокурора віднесено вирішення питань про скасування арешту майна одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя позбавлений права вирішити питання долі речових доказів та скасувати арешт майна після закриття кримінального провадження.

По-друге, посилання слідчої ОСОБА_4 на ч.9ст.100 КПК України, як на підставу звернення з клопотанням до слідчого судді, є невірним, оскільки з змісту згаданої норми зрозуміло, що стосується ця норма виключно вирішення зберігання речових доказів та спеціальної конфіскації, а не питань скасування арешту майна. Так, згідно ч.9ст.100 КПК України, виключно суд, а не слідчий суддя, вправі вирішувати долю речових доказів, при цьому питання про скасування арешту лежить поза межами компетенції суду, оскільки при закриті справи прокурор зобов`язаний був скасувати арешт, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (ч.3ст.174 КПК України).

По-третє, матеріали кримінального провадження свідчать, що у складських приміщеннях на території ділянки, яку орендує у сільської ради підприємець ОСОБА_5 виявлено і вилучено значний обсяг підакцизних товарів сигарет та упакувань для підробки алкогольних напоїв без акцизних марок України, дві каністри з рідиною спирту , зафіксовано значну кількість таких же пустих каністр. Обстановка, кількість та упакування речових доказів свідчить, що їх зберігання однозначно пов`язано з незаконним виготовленням алкогольних напоїв з метою збуту, зберіганням з цією метою тютюнових виробів, а також свідчить про їх збут, транспортування з метою збуту. Зокрема слідчим було вилучено дві пластикові каністри синього кольору ємністю 14 кг кожна, наповнені спиртом, зафіксовано, що значна кількість таких каністр вже пусті. Упакування з написом «Боріс Єльцин 3 л» у кількості 2790 та 2000 вакуумних поліетиленових пакетика для розлиття алкогольних напоїв свідчать, що алкогольні напої підроблялись з метою подальшого виготовлення та збуту, тобто для підробки і збуту підакцизних товарів. Кількість пачок сигарет без акцизних марок України (9750 шт. пачок) також свідчить про незаконне транспортування і ввезення їх на територію України з метою збуту. За адресою обшуку будь-яких доказів зберігання цих товарів для власного вжитку не здобуто, навпаки, за місцем обшуку ніхто не проживає, предмет злочину вилучено у закритому прихованому приміщені, на охоронюваній закритій території, де велось відеоспостереження, зберігались у великій кількості з коробками для розливу, фасування. Все це свідчить саме про мету збуту винними особами і аж ніяк не містить доказів про зберігання такої кількості підакцизних товарів для власного вжитку. Вилучені речі містять сліди злочину, є предметами та знаряддям кримінального правопорушення, використовувалися для вчинення злочину. Викладене однозначно свідчить про наявність ознак вчинення злочину, передбаченого ст.204 КК України. У матеріалах кримінального провадження нема жодного доказу, що ці товари зберігались для власного вжитку певною особою, не встановлено їх власника, не з`ясовано хто їх зберігав, а тому слідчий і прокурор передчасно зробили висновки про відсутність складу кримінального правопорушення. У постанові слідчого від 12 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження не наведено жодних обґрунтованих мотивів, які б спростовували, що така кількість майна без акцизних марок України зберігалась для власного вжитку конкретною особою, не встановлено хто і коли їх транспортував, не з`ясовано мету їх зберігання, не допитано власника і орендаря цих приміщень. Отже, слідчі органи здобули достатньо доказів які свідчать про вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, але не встановивши, хто вчинив цей злочин, передчасно пропонують слідчому судді скасувати арешт і вирішити долю предмету і знарядь злочину.

Доводи прокурора про обґрунтованість рішення слідчого є надуманими, прокурор не звернув увагу, що постанова містить очевидні помилки у ній є безпідставне посилання на ч.1ст.213 КК України (абз. 3), слідча посилалась на склад цього правопорушення, хоча резолютивна частина стосується злочину передбаченого ст.204 КК України. Одночасно, слідча у трьох останніх абзацах мотивувальної частини постанови виписала норми про скасування арешту майна, зазначила на необхідність прийняття прокурором рішення про скасування арешту згідно ч.3ст.174 КПК України, проте будь-яких рішень у резолютивній частині щодо долі предмету злочину не прийняла. Тобто, мотивувальна частина з висновками слідчої не відповідає резолютивній частині постанови.

Очевидно, що слідчий та прокурор підмінюють поняття «вирішення долі речових доказів», намагаються рішенням слідчого судді вирішити питання про скасування арештованого майна, тобто, намагаються перекласти відповідальність за повернення предмету і знарядь злочину на слідчого суддю, хоча за процесуальним законом, прокурор зобов`язаний самостійно вирішити це питання при закритті провадження.

Встановивши таку очевидну несправедливість в судовому засіданні, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу вищестоящого прокурора: 1) на неналежний процесуальний нагляд за розслідуванням цього кримінального провадження, свідоме покриття явно незаконного рішення слідчого про закриття кримінального провадження при очевидних доказах і слідах його вчинення; 2) на безпідставне ініціювання розгляду клопотань слідчим суддею та пряме ухилення від вирішення процесуальних питань, які прямо належать до компетенції прокурора згідно ч.3ст.174 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 98, 132, 100, 174 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні № 0000593.

Звернути увагу вищестоящого прокурора на неналежний процесуальний нагляд за розслідуванням кримінального провадження, на безпідставне ініціювання розгляду клопотань слідчим суддею та пряме ухилення від вирішення процесуальних питань, які належать до компетенції прокурора при закритті кримінального провадження.

Слідчий суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1