Справа №592/5154/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/514/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальні провадження № 0002763 та № 0001544, об`єднані в одне провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1). 28.09.1998 р. Краснопільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.229-6, ст.44 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. ;

2). 20.10.2000 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.229-6 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 19.11.2001 р. звільнений умовно-достроково , не відбутий строк -5 місяців 28 днів. ;

3). 15.07.2003 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців. 03.10.2006 р. звільнений умовно-достроково , не відбутий строк - 11 місяців і 3 дні. ;

4). 17.07.2008 р. Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. 08.09.2010 р. звільнений умовно-достроково, не відбутий строк -1 рік і 20 днів. ;

5). 16.05.2011 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч. 3 ст.185, ст.70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.;

6). 26.08.2011 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.;

7). 19.06.2012 р. Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2014 року умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 1 рік і 6 днів,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України

з участю прокурора - ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 . В порядку передбаченому ст. 36 КПК України від заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 надійшли зміни до апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання, всебічно розглянути можливість зменшення строку призначеного покарання і остаточно призначити йому 3 роки позбавлення волі. Крім того, обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_13 майнової шкоди, зменшивши її на 2000 грн.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_6 покарання, з застосуванням ст.69 КК України та стягнути з нього на користь потерпілої ОСОБА_13 на відшкодування майнової шкоди 4700 грн.

В зміненій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області ОСОБА_11 просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 червня 2015 року стосовно ОСОБА_12 в частині вирішення цивільного позову, зменшити стягнуту з нього суму коштів на користь потерпілої ОСОБА_13 з 6700 грн. до 4700 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Як вбачається з вироку суду:

1. 06 березня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно проник до кладового приміщення, розташованого між восьмим та дев`ятим поверхами будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, викрав майно, яке належало ОСОБА_14 , спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 6664 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

2. Крім того, у період часу з 26 березня 2015 року до 15 год. 20 хв. 28 березня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно проник до кладового приміщення, розташованого між п`ятим та шостим поверхами будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_15 майно, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 2590 гривень. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

3. У період часу з 07 год.20 хв. до 13 год.40 хв. 02 квітня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа до вхідних дверей незаконно проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_10 майно, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 8 456 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

4. Не зупиняючись на скоєному, у період часу з 08 год.30 хв. до 17 год.30 хв. 22 квітня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа від вхідних дверей незаконно проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_13 майно, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 7151 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

5. Продовжуючи свою злочину діяльність, у період часу з 20 год. 30 хв. 27 квітня 2015 року до 07 год.30 хв. 28 квітня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, за допомогою електрода, знайденого на вулиці , відкрив вхідні двері та незаконно проник до кладового приміщення, розташованого на восьмому поверсі будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_16 майно, спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 5585 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

6. Також у період часу з 27 квітня 2015 року до 21 год.00 хв. 29 квітня 2015 р. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, за допомогою електрода, знайденого на вулиці , відкрив вхідні двері та незаконно проник до кладового приміщення, розташованого між другим та третім поверхами будинку АДРЕСА_7 , звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_17 майно, спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1560 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, направленими на викрадення майна потерпілих, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - тобто крадіжку чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Крім того, 29 квітня 2015 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 4 по вулиці Г.Кондрать`єва у м. Суми, на землі помітив медичний шприць об`ємом 10 мл., який на 0,8 мл. був заповнений речовиною коричневого кольору. Знайдене підібрав, оглянув та зрозумів, що в медичному шприці знаходиться наркотичний засіб, який вживає, знає його фізичні властивості та вирішив залишити медичний шприц, поклавши до лівої кишені куртки, тим самим незаконно придбав та почав зберігати наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня близько 19 год.30 хв. ОСОБА_6 зупинений працівниками міліції біля будинку по вул. Г. Кондратьєва, 4 м. Суми , запрошений до СМВ УМВС України в Сумській області на вул. Першотравневу, 21 м. Суми, де в присутності понятих під час особистого огляду у нього виявлено та вилучено з лівої кишені куртки медичний шприц об`ємом 10 мл., який на 0,8 мл. заповнений речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи за № 614 від 08 травня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - «опієм ацетильованим», маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,054 г.

Своїми умисними діями, направленими на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «опію ацетильованого» без мети збуту, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є «повторність».

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки .

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте ОСОБА_6 покарання, призначене йому за попереднім вироком від 19 червня 2012 року Зарічного районного суду м. Суми, і за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 1 місяць.

В строк відбування покарання за цим вироком зараховано ОСОБА_6 час його затримання згідно протоколу від 30 квітня 2015 року у порядку вимог ст.209 КПК України, з подальшим триманням під вартою за ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 квітня 2015 року .

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 7892 грн. 40 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 1640 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди та 800 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 6700 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що:

- призначене йому судом покарання є явно завищеним і не відповідає тяжкості вчинених злочинів, його особі, а вирок ухвалений на користь обвинувачення та з процесуальними помилками, оскільки в його основу покладено лише те, що він неодноразово судимий, звільнений умовно-достроково, проте, знову вчинив протиправні діяння щодо чужої власності;

- вказує, що суд призначив те покарання, яке було запропоновано прокурором і не прийняв доводи сторони захисту щодо можливості пом`якшення запропонованого прокурором покарання. Не врахував повне визнання ним вини та те, що він добровільно бажав примиритися з потерпілими шляхом відшкодування завданих збитків, що суттєво зменшує рівень його небезпеки перед суспільством. Суд мав призначити, з врахуванням вказаного, 2/3 від найвищої межі санкції ч.3 ст.185 КК України, тобто, 4 роки позбавлення волі;

- зазначає, що призначене судом покарання за ч.2 ст.309 КК України також завищене, оскільки найдений ним шприц з наркотичним засобом він зберігав при собі лише 10 хвилин і то через те, що хотів позбутися його, викинувши в бак для сміття;

- вважає, що є підстави для зменшення йому призначеного судом покарання, оскільки він щиро розкаявся, що підтверджується ініціюванням відшкодування завданих збитків, про що є письмові розписки потерпілих, сприяв розкриттю злочинів, позитивно характеризується, а стан його здоров`я - критичний;

- вказує, що потерпілій ОСОБА_13 він сплатив 2000 грн. на відшкодування завданих збитків, проте, суд стягнув з нього 6700 грн., не відрахувавши відшкодованого.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 мотивує тим, що:

- судом не було взято до уваги обставини, які значно зменшують суспільну небезпечність вчиненого, та особу обвинуваченого, а саме: під час досудового слідства ОСОБА_6 вжив заходів щодо відшкодування завданої шкоди - чотирьом потерпілим шкода відшкодована в повному обсязі, а двом - частково;

- ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочинів;

- судом не враховано, що обвинувачений за місцем проживання та перебування під вартою характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворий на хронічне захворювання і на даний час його хвороба загострилась, крім того, обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено;

- при призначенні покарання, суд лише перерахував пом`якшуючі покарання обставини, при цьому поклав в основу вироку відомості щодо попередніх судимостей ОСОБА_6 , що є недопустимим доказом на підтвердження його винуватості в рамках даного кримінального провадження;

- потерпілій ОСОБА_13 . ОСОБА_6 відшкодував 2000 грн. завданої шкоди, а тому, до стягнення підлягала різниця між розміром заподіяних збитків та розміром відшкодованого, проте суд, при вирішенні цивільного позову ОСОБА_13 , цього не врахував і стягнув 6700 грн., в той час як до стягнення підлягало 4700 грн.

Прокурор вимоги зміненої апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 6700 грн. майнової шкоди, не врахував, що згідно з розпискою (т.2 а.п. 112) їй відшкодовано 2000 грн., однак суд не вмотивував вирок в цій частині. З урахуванням зазначеного, прокурор вважає, що до відшкодування потерпілій ОСОБА_13 належить 4700 грн.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги поданих ними апеляційних скарг та не заперечували щодо зміненої апеляційної скарги прокурора, прокурора, яка просила задовольнити вимоги зміненої апеляційної скарги прокурора, та частково підтримала апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, потерпілу ОСОБА_18 , яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволення, а змінена апеляційна скарга прокурора підлягає повному задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, ніким не оспорюється і під сумнів не ставиться. Дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України кваліфіковані вірно.

Колегією встановлено, що при ухваленні вироку, суд першої інстанції, прийняв до уваги ряд пом`якшуючих обставини, а саме те, що визнаючи вину та даючи правдиві показання, ОСОБА_6 сприяв розкриттю вчинених злочинів, чотирьом потерпілим відшкодував спричинену кримінальним првопорушенням шкоду в повному обсязі, а двом потерпілим - частково, а також прияв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції статті особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції прийнявши до уваги наявність пом`якшуючих обставин, також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та місцем утримання під вартою Сумського СІЗО характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та таких що направлені на заволодіння чужим майном (має 7 непогашених судимостей), однак не зробив належних висновків і в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисні кримінальні правопорушення (6 епізодів протягом нетривалого часу). Як наслідок, з урахуванням того, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, при наявності того, що вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про те, що суд поклав в основу вироку відомості щодо попередніх судимостей ОСОБА_6 , як доказ на підтвердження його винуватості в рамках даного кримінального провадження, оскільки при винесенні вироку зазначені обставини були враховані, як обставини що характеризують особу обвинуваченого, який маючи непогашені судимості, не зробив належних висновків, не став на шлях виправлення і знову вчинив кримінальні правопорушення.

Також необґрунтованими, на думку колегії є доводи обвинуваченого та його захисника про те, що за місцем проживання та місцем утримання під вартою Сумського СІЗО ОСОБА_6 характеризується позитивно, оскільки відсутність стягнень та заохочень за місцем утримання під вартою, дотримання розпорядку та режиму тримання, а також відсутність заяв та компрометуючих матеріалів за місцем проживання свідчить про посередню характеристику особи, що обґрунтовано і було враховано судом першої інстанції при винесенні вироку.

Посилання в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що стан його здоров`я критичний, оскільки він хворий на хронічне захворювання, колегія суддів не може прийняти до уваги при винесенні ухвали, як обставину, що дає безумовні підстави для застосування ст.69 КК України, оскільки наявність такого стану здоров`я жодним чином не перешкодило йому вчиняти кримінальні правопорушення та вживати наркотичні речовини, що вбачається з висновку результатів медичного огляду від 29 квітня 2015 року (а.п.67) про перебування ОСОБА_6 в стані наркотичного сп`яніння, що останній не заперечував під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд, з врахування обставин, що пом`якшують покарання, мав призначити йому покарання, яке становить 2/3 від найвищої межі санкції ч.3 ст.185 КК України, тобто, 4 роки позбавлення волі, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Про те, при наявності того, що обов`язковою умовою для застосування ст.69-1 КК України є наявність виконання також п.2 ч.1 ст. 66 КК України в частині добровільного відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, майнова шкода потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в повному обсязі не відшкодована, що на думку колегії виключає можливість застосування відносно обвинуваченого положень ст.69-1 КК України, тому доводи його апеляційної скарги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання за ч.2 ст.309 КК України при тому, що наркотичний засіб він зберігав при собі лише 10 хвилин і то через те, що хотів позбутися його, викинувши в бак для сміття, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини, суттєво не зменшують рівень його небезпеки перед суспільством та не спростовують його вини у вчиненому, при наявності того, що на час проведення медичного освідування 29.04.2015 року ОСОБА_6 перебував в стані наркотичного сп`яніння, що ним не заперечується.

Таким чином, при винесенні вироку, судом першої інстанції дотримано загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України. Призначене судом покарання, на думку колегії суддів є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора про те що, при стягненні з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_13 майнової шкоди, судом не враховано часткову виплату ОСОБА_6 вказаної шкоди у розмірі 2000 грн., колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_13 був заявлений у даному кримінальному провадженні цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 13000 грн. заподіяної протиправними діями майнової шкоди.

Частково задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , суд першої інстанції з урахуванням висновків товарознавчої експертизи за № 1107 від 26 травня 2015 року, зазначив у вироку, що до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає майнова шкода у розмірі 6700 грн. Потерпіла висновки суду в цій частині не оскаржила, доказів про більшу вартість викраденого майна не надала.

Поряд з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на відшкодування спричиненої протиправними діями обвинуваченим ОСОБА_6 майнової шкоди було сплачено потерпілій ОСОБА_13 2000 грн., про що остання склала розписку від 15 червня 2015 року (т.1 а.п.112).

Таким чином, стягуючи з обвинуваченого ОСОБА_6 на відшкодування заподіяної майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_13 6700 грн. суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду обставинам справи (п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України) оскільки, з врахуванням вищевказаного, до стягнення підлягала майнова шкода у розмірі 4700 грн., а тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, щодо стягнення майнової шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 змінити, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_13 в рахунок відшкодування майнової шкоди 4700 грн.

За таких обставин, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 в цій частині підлягають до задоволення, а змінена апеляційна скарга прокурора в підлягає задоволенню повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Змінену апеляційні скаргу прокурора задовольнити повністю.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 - змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 4700 грн. на відшкодування спричиненої протиправними діями майнової шкоди.

В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2