Справа №11-1322 2011р. Головуючий в 1-й інстанції Захарчук В.В.
Категорія: ч.2 ст. 121 Доповідач Раєнок В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року вересня місяця 20 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Раєнка В.І.

Суддів: Калініченка І.С., Буженко Н.В.

З участю прокурора Литвиненка О.О.

Засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_2 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого

за ч.2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Бериславського районного суду Херсонської області від10 лютого 2009 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років пять місяців з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу із конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком ОСОБА_1 за ст.386 КК України виправдано за відсутністю події злочину.

Запобіжний захід взяття під варту з 18 січня 2009 року. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 22 липня 2003 року по 22 вересня 2003 року та з 30 квітня 2004 року по 17 червня 2005 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого

за ч.2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на сім років з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.

Цивільний позов залишено без розгляду.

Вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними за те, що вони1 квітня 2004 року, близько 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в с. Качкарівка Бериславського району херсонської області, на вул..Мороза біля буд.№9, в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_3, умисно завдали кожний не менше як по 2 удари руками по голові потерпілого, а після того як останній упав, нанесли не менше 2 ударів кожний ногами по голові ОСОБА_3, чим завдали йому тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть потерпілого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він в оди з днів квітня 2004 року в с. Саблуківка Бериславського району Херсонської області, умисно, посягаючи на встановлений законом порядок здійснення правосуддя, діяльності органів досудового слідства та дізнання, які забезпечують всебічне, повне і неупереджене розслідування і судовий розгляд відповідних справ, через двох невстановлених в ході слідства осіб, з погрозою застосування до громадянина ОСОБА_4 та його дружини фізичного насильства, примусив ОСОБА_4 свідчити в судовому засіданні Бериславського районного суду Херсонської області завідомо неправдиві показання, а саме, щоб ОСОБА_4 в суді дав неправдиві свідчення, що нібито 1 квітня 2004 року у вечірній час, близько 20.00 год., він їхав разом з ОСОБА_1 і не бачив щоб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 когось били, а на дорозі с .Качкарівка бачили лежачого чоловіка напроти будинку ОСОБА_5 Зупинившись, вони відтягли цього чоловіка, який був пяним, на узбіччя.

Він же в один з днів жовтня місяця 2006 року в м.Бериславі Херсонської області, умисно, посягаючи на встановлений законом порядок здійснення правосуддя, діяльності органів досудового слідства та дізнання, які забезпечують всебічне, повне і неупереджене розслідування і судовий розгляд відповідних справ, запропонував ОСОБА_6 зявитися до Бериславського районного суду херсонської області в якості свідка та дати неправдиві показання на його користь, після чого ОСОБА_1, через двох невстановлених в ході слідства осіб, з погрозою застосування до громадянина ОСОБА_6 та його дружини фізичного насильства, примусив його свідчити в судовому засіданні Бериславського районного суду Херсонської області завідомо неправдиві показання, а саме щоб моторний О.В. в суді дав неправдиві свідчення, що нібито він в квітні 2004 року бачив як ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_3 і останній від удару впав та вдарився об залізяку і в нього пішла кров з носу та роту.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_2 вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не спричиняв, справа судом розглянута однобічно, суд обґрунтував вирок недопустимими доказами, зокрема, явка з повинною ОСОБА_1 належним чином не оформлена, очна ставка між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та відтворення обстановки та обставин події проведені з порушенням вимог КПК, показання свідка ОСОБА_7, оголошені в судовому засіданні, є недопустимими, оскільки її допит під час досудового слідства проведено з порушенням вимог КПК України. Під час досудового слідства відносно нього застосовувались недозволені методи ведення слідства з боку працівників міліції, що підтверджується випискою з медичної карти. Суд безпідставно відмовив у допиті свідка ОСОБА_8 Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 вказує, що суд безпідставно вказав, що злочин ним було вчинено в стані алкогольного спяніння, крім того, при призначенні покарання не враховано ряд помякшуючих обставин, щире каяття активне сприяння розкриттю злочину, стан здоровя тощо. Просить помякшити призначене йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

До початку апеляційного розгляду справи прокурор відкликав свою апеляцію. Засуджений ОСОБА_2 клопотань про свою присутність під час розгляду справи не подавав і не вказував на це у своїй апеляції з доповненнями.

За таких обставин, явка засудженого ОСОБА_2 на апеляційний розгляд не є обовязковою, а тому колегія суддів не приймає до уваги клопотання адвоката в інтересах засудженого про переніс розгляду справи у звязку із хворобою його підзахисного. До того ж, дана справа неодноразово переносилась розглядом за різних клопотань адвоката, що на думку колегії є затягуванням її розгляду по суті.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, засудженого ОСОБА_1, який в судових дебатах та в останньому слові підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1 та апеляція з доповненнями засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, при обставинах вказаних у вироку відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким дана належна правова оцінка.

Так з показань засудженого ОСОБА_1, даними ним під час проведення досудового слідства в якості підозрюваного та обвинуваченого, вбачається, що 1 квітня 2004 року, близько 19.00 год., він разом з ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного спяніння, проїжджаючи на автомобілі ВАЗ-2109 по вул.Мороза с.Качкарівка, зупинилися біля будинку ОСОБА_9 та вийшли з машини. В цей час по вулиці проходили ОСОБА_7 та Савенко. Хтось з них вдарив ОСОБА_7 в сідниці і він почав тікати по провулку в сторону річки Дніпро. ОСОБА_10 виразився в їх адресу нецензурною лайкою, після чого він разом з ОСОБА_2 нанесли потерпілому по два удари кулаком в область обличчя, а коли той впав, ОСОБА_2 наніс йому ще два удари ногою в область голови. Він звернувся до ОСОБА_2 навіщо той стільки бє, після чого відтягнув засудженого від потерпілого. (т.1 а.с.106, 123) Вказані показання засуджений ОСОБА_1 повністю підтвердив в присутності понятих під час відтворення обстановки та обставин події. (т.1 а.с.54-57) Відповідно до показань свідка ОСОБА_11, даними ним в судовому засіданні, він був присутнім в якості понятого під час проведення відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 Засуджений без будь-якого примусу, впевнено та послідовно розповів та показав яким чином він разом з ОСОБА_2 спричинили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 Свідок ОСОБА_12 під час проведення досудового слідства дала аналогічні показання (т.1а.с.232) Крім того, факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_2, також підтверджується явкою з повинною ОСОБА_1, показаннями потерпілої ОСОБА_13, даними під час проведення досудового слідства, відповідно до яких 2 квітня 2004 року, близько 10 год. вона бачила свого племінника ОСОБА_10, яки лежав на дивані і був дуже побитий. На її запитання, останній відповів, що його побили ОСОБА_1 разом зі своїм товаришем, який був його зятем. (т.1 а.с.49, 226) З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що коли він 1 квітня 2004 року проходив по вулиці, то бачив засуджених та потерпілого ОСОБА_10, який лежав на землі, при цьому ОСОБА_1 запитав у ОСОБА_2П навіщо той вбив хлопця. (т.1 а.с.227) Відповідно до показань свідка ОСОБА_15, даними під час досудового слідства, вона бачила як 1 квітня 2004 року біля будинку ОСОБА_9 двоє невідомих чоловіків били потерпілого ОСОБА_10 руками по голові, а коли той впав продовжували бити ногами (т.1 а.с.229) Доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що вказані показання є недопустимими, оскільки свідок, будучи неповнолітньою, попереджалася про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України є безпідставними, оскільки з протоколу допиту вказано свідка від 23 лютого 2009 року, які суд поклав в основу обвинувального вироку, вбачається, що на момент проведення вказаної слідчої дії, свідок ОСОБА_15 була повнолітньою. (т.1 а.с.229)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено тяжкі тілесні ушкодження, які, від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею співударяння. Смерть потерпілого настала в результаті закритої черепно-мозкової травми . З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виникнення їх в результаті падіння з висоти власного зросту виключається. (т.1 а.с.67-68) Вказаний висновок експерта повністю узгоджується з показаннями засудженого ОСОБА_1 щодо кількості, характеру, локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10

Факт перебування ОСОБА_1 під час вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, крім показань самого засудженого на досудовому слідстві, також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16, відповідно до яких 1 квітня 2004 року близько 19 год. вона бачила засудженого який перебував в стані алкогольного спяніння. (т.1 а.с.24-25)

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 проводилось з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства є голослівними та спростовуються вище зазначеними доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_12 Крім того, з протоколу проведення вказаної слідчої дії вбачається, що будь-яких порушень вимог кримінально-процесуального законодавства допущено не було.

Твердження викладені в апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що суд не допитав в якості свідка ОСОБА_8, чим допустив однобічність судового слідства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з протоколу судового засідання вбачається, що вказаний свідок відмовився від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України. Зауваження щодо правильності та повноти протоколу судового засідання засуджений ОСОБА_2 не подавав.

Вказані докази, які є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою і спростовують доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 щодо його непричетності до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про спричинення ОСОБА_2 умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10, що спричинило смерть потерпілого і його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України.

Покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, особи винних, які характеризуються задовільно та обставину яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння. Призначене засудженим покарання є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України відносно ОСОБА_1 не вбачається.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства, ОСОБА_1 обвинувачувався у примушуванні свідків ОСОБА_4А, ОСОБА_18 та ОСОБА_6 до давання ними завідомо неправдивих показань. ОСОБА_1 як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні заперечував, що примушував вказаних свідків давати неправдиві показання. В судовому засіданні свідки ОСОБА_4А, ОСОБА_18 та ОСОБА_6 також заперечували, що ОСОБА_1 примушував їх до давання неправдивих показань. Показанням вказаних свідків, даними ними під час проведення досудового слідства суд першої інстанції дав належну оцінку. Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано постановив виправдувальний вирок відносно ОСОБА_1 за вказаним обвинуваченням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок районного суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б тягнули за собою безумовне скасування вироку, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 та апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зміни.

Судді: