печерський районний суд міста києва
Справа № 1-кс-711/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., за участю секретаря Славіцької С.А., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, прокурора Генеральної прокуратури України Олексюк Т.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді надійшла вказана скарга, яку особа, що її подала обґрунтовує тим, що ним до Генеральної прокуратури України 20.08.2012 подано заяву про вчинення злочину та притягнення до кримінальної відповідальності громадян Республіки Білорусь, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та можливо інших за перевищення службових повноважень та зловживань владою, що призвело до незаконного знищення його будинку в м. Мінську і спричинило йому збитки за розміром тяжких наслідків, тобто за скоєні, на його думку злочини, передбачені ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України. Однак Генеральною прокуратурою України по даній заяві рішення всупереч вимогам ст. 97 КПК України ( в редакції 1960 року) не було прийнято. В зв'язку з цим він оскаржив бездіяльність Генеральної прокуратури України до суду, однак постановою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2012, яка залишена без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва йому було відмовлено в розгляді його скарги з підстав набрання законної сили КПК України в редакції 2012 року та роз'яснено право звернення з відповідною скаргою до слідчого судді. На даний час вважає, що Генеральна прокуратура України порушила вимоги ст. 214 КПК України та не внесла відповідні відомості до ЄРДР за його заявою від 20.08.2012 і відповідно не розпочала досудове розслідування.

Просить скаргу задовольнити та зобов'язати слідчого ГПУ та Генерального прокурора України Пшонку В.П. внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування про кримінальне правопорушення іноземців - посадових осіб державних органів Республіки Білорусь, а саме: ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи. Додатково зазначив, що він не згоден з діями слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва Зибачинського, куди було скерована його заява про злочин. Так як слідчий неналежним чином здійснював його виклики до прокуратури для дачі пояснень в порядку ст. 95 КПК України ( в редакції 1960 року), чим порушив його громадянські права, а тому вважає, що матеріали, які стосуються його викликів до прокуратури Дарницького району м. Києва, в тому числі пояснення консьєржа про виклик його до слідчого, є сфальсифікованими, а тому не можуть прийматись слідчим суддею до уваги. Скаргу просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні доводи скарги не визнала, зазначила, що Генеральною прокуратурою України заява ОСОБА_1 від 20.08.2012 про можливе вчинення злочину громадянами Республіеи Білорусь, у відповідності до ст. 97 КПК України була направлена за належністю до прокуратури м. Києва, звідки в свою чергу була скерована до прокуратури Дарницького району м. Києва для проведення перевірки. Просила у задоволенні скарги відмовити. Заперечення про скарзі надала у письмовому вигляді, які долучені до матеріалів скарги.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, заява ОСОБА_1 від 20.08.2012 про вчинення злочину та притягнення до кримінальної відповідальності громадян Республіки Білорусь, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та можливо інших за перевищення службових повноважень та зловживань владою, що призвело до незаконного знищення його будинку в м. Мінську і спричинило йому збитки за розміром тяжких наслідків, тобто за скоєні, на його думку злочини, передбачені ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України надійшла на адресу Генеральної прокуратури України 20.08.2012 (а.с. 5) тобто на час дії КПК України в редакції 1960 року та 27.08.2012 була направлена до прокуратури м. Києва за належністю для проведення перевірки (а.с. 57), що узгоджується з положеннями ст. 97 КПК України ( в редакції 1960 року), відповідно до ч.2 якої, по заяві або повідомленню про злочин, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити у порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Таким чином доводи особи щодо невнесення відомостей Генеральною прокуратурою України до ЄРДР з його заяви про вчинення злочину від 20.08.2012 у відповідності до вимог ст. 214 КПК України ( в редакції 1960 року) є безпідставними, оскільки направлення його заяви за належністю відбулося задовго до набрання чинності КПК України ( в редакції 2012 року).

З приводу доводів особи, яка подала скаргу щодо його незгоди з діями слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва Зибачинського під час проведення перевірки за вказаною заявою, слідчий суддя вважає, що дані доводи виходять за межі предмету судового розгляду та вважає за необхідне роз'яснити особі, що подала скаргу, що він вправі звернутись до місцевого суду за місцем розташування прокуратури Дарницького району м. Києва зі скаргою на дії (бездіяльність) прокуратури Дарницького району м. Києва, за наявності на те відповідних підстав.

З вказаних мотивів приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 306, 307,309 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: