АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1599/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 635/5001/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалоюзадоволеннозаяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Друге Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 21 листопада 1991 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.2 ст.206 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі на підставі ст.25-1 КК України умовно з обовязковимдолученням до праці;

2) 27 лютого 1997 року вироком того ж суду за ст.114 КК України (1960 року) до 1 року виправних робіт з утриманням 10 відсотків заробітку ;

3) 12 квітня 1998 року вироком того ж суду за ч.2,3 ст.140, ст.ст. 42,43 КК України (1960 року) до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16 листопада 2000 року умовно-достроковона 3 місяці 12 днів

4) 18 січня 2005 року вироком т ого ж судуза ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

5) 18 січня 2005 року тим же судом за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі ,на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

6) 20 червня 2011 року тим же судом за ч.3 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 мвсяців;

7) 1 серпня 2013 року вироком того ж суду за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20 червня 2011 року та призначено остаточно 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 7 серпня 2014 року ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова, на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_7 скорочено на половину невідбуту частину покарання, 3 роки 8 місяців позбавлення волі за вироком Вовчанського районого суду Харківської області від 1 серпня 2013 року та призначено до відбуття 1 рік 10 місяців позбавлення волі станом на 19 квітня 2014 року;

14 листопада 2014 року замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 3 місяців 5 днів позбавлення волі на обмеження волі на той же строк, з в і л ь н е н о умовно - достроково на невідбутий строк 6 місяців 17 днів.

В обгрунтування прийнятого рішення суд послався на вимоги ст. 81 КК України про те, що до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин призначеного судом строку покарання за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Дослідженням даних про особу засудженого ОСОБА_7 суд встановив, що протягом відбування покарання засуджений мав два заохочення, отримав одне стягнення, яке погашене, режим відбування покарання не порушував, виконував роботи з благоустрою установи, з липня 2015 року працевлаштований на підсобному господарстві установи, на момент розгляду заяви відбув 2/3 частини строку, своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів виправлення.

На вказане судове рішення прокуром подано апеляційну скаргу, в якій він просить про скасування ухвали суду в зв`язку з її невідповідністю нормам кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, а матеріали провадження повернути на новий розгляд в суд першої інстанції. Мотивуючи вимоги скарги вказує, що засуджений ОСОБА_7 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш мяким, в порядку заміни покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі, та є особою, яка направлена у місця обмеження волі в порядку ст.82 КК України, ч.3 ст.154 КВК України. Увала про направлення ОСОБА_7 у місця обмеження волі винесена судом 14.11.2014 року. Оскільки з дня винесення ухвали не минув 1 рік, тому вважає, що засуджений на час винесення рішення не міг бути звільнений від відбуття покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необгрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова, 14 листопада 2014 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 3 місяців 5 днів позбавлення волі на обмеження волі на той же строк.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в тому числі, у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, якимпокараннязаміненебільшм`яким, можебути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 цього Кодексу.Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення, оскільки він позитивно характеризується, має заохоченння, мав одне стягнення, яке у встановленому законом порядку погашене, до праці ставиться сумлінно, з липня 2015 року працевлаштований. Як встановив суд, до цього періоду його працевлаштування було неможливим з об`єктивних причин. Суд з достатньою повнотою дослідив обставини справи та обгрунтованозадовільнив заяву засудженого ОСОБА_7 , звільнивши його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 1 серпня 2013 року, умовно достроково, на невідбутий строк, 6 місяців 17 днів.

Доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 з підстав, передбачених ч.8 ст.154 КВК України, колегія суддів не задовільняє виходячи з наступного.

За змістом ч.8 ст.154 КВК Україниособи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
З аналізу вказаних вище норм кримінального закону вбачається, що стаття 81 КК України не містить обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, згідно ч.8 ст.154 КВК України, встановлений цією нормою однорічний строк для застосування до особи, у відношенні якої було замінено покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення, рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі.
За таких обставин неоднозначного регулювання вказаного питання, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, не може закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст.81 КК України. Таке звільнення від відбування покарання відповідатиме загальним засадам кримінального провадження /ст.7, ч.6 ст.9, ст.21 КПК України/ та не порушуватиме прав особи щодо доступу до усіх засобів правового захисту під час кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 рокустосовно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4