Ковпаківський районний суд м.Сум
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 року

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі: головуючого судді Чернобая О.І,, при секретарі Васильченко Ю.В., з участю прокурора Петренка В.І., адвоката ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2Г,,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, 21,05,1954 року народження уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, гр-на України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: м.Суми, вул.Станіславського, буд,34, ніде не зареєстрованого, не військовозобовязаного, раніше

судимого:

1)10,02.1970 р. за ет.140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 01.11,1970 року згідно ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію»:

2)15.12.1971 р. за ст.81 ч.2, 85 ч,2, 17, 85 ч,2, 140 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 04.09.1976 р. по відбуттю строку покарання:

3)11,02,1977 р. за ст.81 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Був звільнений по відбуттю строку покарання.

4)02.08.1988 р. за ет.140 ч,3 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 14,05.1993 р. по відбуттю строку покарання;

5)31.01.2000 р, за ст.2296 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком

на 2 роки;

6)25.07.2001 р. за ст.229 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 22,10.2003 р. по відбуттю строку покарання;

7)27,05,2004 р. за ст.309 ч.2, 395 до 2 років позбавлення волі. Звільнився 23,09.2005 р, на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію»:

8)08.06.2006 р. за ст. 307 ч.2, 309 ч.2, 315 ч.2, 317 ч,2 до 3 років б місяців позбавлення волі. Звільнився 11.09,2009 р. по відбуттю строку покарання,

за ст. 121 ч, 1 КК України.

ВСТАНОВИВ:

16.02.2010р., ОСОБА_3 запросив до себе додому за адресою: м.Суми, вул.Станіславського буд.34 свою знайому ОСОБА_2, яка протягом всього вечора, наодинці вживала спиртні напої, внаслідок чого між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 декілька разів виникали-словесні сварки з приводу вживання спиртних напоїв останньою.

17.02.2010 р., близько 03 год. 00 хв., між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в черговий раз виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_2Г, почала ображати ОСОБА_3О, нецензурними словами, чим принизила його людську гідність.

Під час цієї сварки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходились на кухні біля столу, на якому лежав кухонний ніж. Образившись на ОСОБА_2 за висловлені образи, ОСОБА_4 схопив ніж правою рукою і на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, не маючи на меті позбавлення життя, наніс один удар цим ножем в область живота ОСОБА_2, завдавши їй тим самим тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину, зі сквозним пораненням лівої долі печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 по предявленому йому обвинуваченню за ч.1 ст.121 КК України винним себе визнав частково і показав, що 16.02.2010 р., у вечірній час, на вулиці він зустрівся із своєю знайомою ОСОБА_2Г,, яка разом з ним прийшла до нього в гості. Вдома вони почали вечеряти, ОСОБА_2 попросила випити спиртного і він налив їй горілки. Вона була чимось збуджена. Після чого ОСОБА_2 знову випила спиртного. Коли він став питати у неї, що трапилось, то ОСОБА_2 казала що нічого. Далі ОСОБА_2Г, продовжувала вживати горілку, а він казав щоб вона перестала пити і в результаті цих зауважень між ними виникало декілька словесних сварок, в ході яких ОСОБА_2 висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_2Г, пішла лягла в ліжко і стала відпочивати сказавши, що їй все набридло. В цей момент він підійшов до кухонного столу і почав різати ковбасу кухонним ножем. Після чого до нього ззаду підійшла ОСОБА_2Г,, по відношенню до нього зліва і стала просити щоб він ще налив їй горілки, на що він сказав, що їй вже досить пити, ОСОБА_2 знову стала висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, В цей момент він повернувся до неї обличчям і різко підняв свої руки до гори. В правій руці він тримав кухонний ніж. ОСОБА_5 злякалась, не встояла на ногах і стала падати на нього. Він намагався підтримати її щоб вона не впала, підставивши свої руки перед нею. В правій руці він продовжував тримати ніж і ОСОБА_2, в момент падіння сама нахромилась животом на ніж. Він перелякався кинув ніж і став казати що треба викликати швидку допомогу, але ОСОБА_2 відмовилась від швидкої. Після чого вони лягли відпочивати. Вдень, ОСОБА_2 пішла до себе додому. Як йому потім стало відомо, коли вона йшла додому, то їй стало погано із-за ножового поранення і вона була доставлена в лікарню.

В тому, що заподіяв ножове порання ОСОБА_2 вину свою визнав, але не визнав своєї вини в тому, що навмисно заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, показавши, що ножем ОСОБА_2 .навмисно він не бив, а вона сама впала на ніж, коли він намагався її підтримати.

Під час досудового слідства, при дачі пояснень, підсудний ОСОБА_3 давав пояснення, що коли у нього з ОСОБА_2 виник конфлікт, то він пішов на кухню, взяв ніж, і наніс їм удар в область живота ОСОБА_2, що повністю співпадало в першими показаннями потерпілої, а в подальшому він змінив свої показання, /а.с.7/

Незважаючи на часткове визнання своєї вини підсудним ОСОБА_3, його вина у вчиненому злочині підтверджується зібраними по справі органами досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 показала, що 16.02.2010 p., ввечері вона зустрілась із своїм знайомим ОСОБА_3 і пішла до нього додому в гості. Настрій у неї в той вечір був поганий. Вдома у ОСОБА_3 вони їли і вона сама пила спиртні напої. Між ними виникали словесні сварки із-за того, що вона вживала багато спиртного, внаслідок чого вона дійсно висловлювалась на адресу ОСОБА_3 нецензурними словами. Далі вона попросила у ОСОБА_3 халат, після чого переодяглась, лягла на диван і стала дивитись телевізор. Коли почалась реклама, то вони пішли на кухню. ОСОБА_3 підійшов до столу і став різати ковбасу щоб покормити її. Вона із-за ОСОБА_3 намагалась дістати пляшку горілки, яка стояла на столі. Але ОСОБА_3 не давав їй можливості дотягнутись до пляшки. Із-за чого між ними знову виникла словесна лайка, в ході якої вона знову стала висловлюватись нецензурними словами на адресу ОСОБА_3 В цей момент він розвернувся до неї і тримаючи ніж в руці замахнувся руками вверх, кажучи щоб вона заспокоїлась. Вона була в тапочках на високій платформі, тому не встояла на ногах і стала падати вперед. ОСОБА_3 підхопив її щоб вона не впала і в цей момент наніс їй удар ножем в ліву частину живота, т.я. коли підхвачував її то ніж продовжував тримати в руці. Далі ОСОБА_3О, став казати що треба викликати швидку допомогу, але вона казала, що не потрібно цього робити, т.я. рана їй здалась маленькою. ОСОБА_3 промив їй рану горілкою і вона пішла спати. Вдень вона поїхала додому. По дорозі купила пляшку горілки. Зустріла свого брата і сусіда, з якими за столиком на вулиці стала розпивати горілку. В цей момент їй стало погано і вона втратила свідомість. Прийшла до тями вже в лікарні після операції. Знаходилась декілька днів на стаціонарному лікуванні після чого втекла з лікарні.

Під час досудового слідства потерпіла ОСОБА_2Г, давала показання, що знаходячись в гостях у ОСОБА_3 вона вживала спиртні напої і ОСОБА_3 заставляв її закусувати спиртне, а вона не хотіла їсти, в результаті чого між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_3 встав з крісла, побіг на кухню і десь через півхвилини повернувся назад, щось кричав на неї, після чого штовхнув її в груди, від цього поштовху вона впала на підлогу. Після чого ОСОБА_3 підійшов до неї, нахилився та вдарив її правою рукою в лівий бік живота. Далі ОСОБА_3 сказав, що цього з неї хватить і щось викинув з правої руки на підлогу. Цей предмет цокнув об підлогу і вона зрозуміла, що це був ніж. Після удару, вона відчула сильний біль в животі та побачила кров на халаті, в який була одягнена.

Із показань потерпілої ОСОБА_2, даних нею під час досудового слідства вбачається, шо ОСОБА_3 навмисно наніс їй удар ножем в живіт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, які виникли між ними в ході словесної сварки, а в судовому засіданні потерпіла змінила свої показання і стала казати, що ОСОБА_3 не навмисно наніс їй удар ножем в той момент коли вона падала на нього, а він, намагаючись її підтримати витягнув руки і вона впала на ніж.

Тобто, в судовому засіданні, потерпіла стала підтверджувати показання підсудного.

Зміну показань, потерпіла ОСОБА_2 пояснила тим, що слідчий допитував її в лікарні, коли вона ще знаходилась під дією наркозу після проведеної операції.

Однак, ці її твердження спростовуються наступним.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка лікар-хірург Сумської клінічної лікарні № 5 ОСОБА_6, на стаціонарному лікуванні у якого перебувала потерпіла показав, що під час допиту потерпілої в лікарні - 19.02.2010 p., потерпіла вже не перебувала під дією наркозу, оскільки з моменту проведення її операції і до моменту допиту пройшло майже двоє діб, т.я. операцію їй було зроблено 17.02.2010 року, а допит проводився 19.02,2010 p., тому на момент допиту потерпіла чітко розуміла свої показання і розуміла, що вона казала слідчому.

Крім цього, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи, яка була проведена на підставі медичної документації, операція потерпілій ОСОБА_2 була зроблена - 17.02.2010 p., а 18.02.2010 р. ., як зазначено в медичній документації, хвора була при свідомості.

На підставі медичної документації і показань лікаря ОСОБА_6 можна зробити висновок, що потерпіла під час допиту в лікарні - 19.02.2010 року була при свідомості і розуміла свої показання, які давала слідчому.

Таким чином, зміну показань потерпілої в судовому засіданні, суд розцінює, як її спробу допомогти підсудному уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину і таким чином помякшити його покарання, намагаючись дати показання про вчинення підсудним необережного злочину.

Крім показів потерпілої, вина підсудного також підтверджується наступними доказами.

Протоколом огляду місця події, з якого вбачається, що при огляді будинку підсудного ОСОБА_3 був виявлений та вилучений халат та рушник з речовиною бурого кольору, схожою на кров, що співпадає з показаннями потерпілої про те, що в момент нанесення їй ножового поранення вона знаходилась в халаті, а після нанесення тілесних ушкоджень рану протирала рушником, /а.с.16-20/

Згідно висновку судово-медичної експертизи, потерпілій ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення передньої брюшної стінки з пошкодженням лівої долі печінки. Внутрішньобрюшним крововиливом, які являються небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, /а.с.51-52/

При відтворенні обстановки і обставин події, проведеним з підсудним ОСОБА_3, на статисті він продемонстрував яким чином наніс удар ножем в область живота потерпілої і згідно показаного механізму вбачається, що удар ножем був нанесений навмисно, оскільки удар був тичковий, а якби потерпіла сама впала на ніж, то механізм нанесення ножового порання був би інший, /а.с.132-138/

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи, характер та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої відповідають механізму їх утворення продемонстрованому підсудним в ході відтворення обстановки і обставин події. /а,сЛ41/

Крім цього, аналізуючи показання підсудного, можна зробити висновок про те, що якби він підхвачував потерпілу руками, коли та падала на нього, то він міг би викинути ніж з руки і підхопити потерпілу тим паче, що з його слів, він був тверезий, тому суд дійшов переконання, що підсудний навмисно наніс удар ножем в область .живота потерпілої.

Показання підсудного в тій частині, що він ненавмисно наніс удар ножем, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від предявленого обвинувачення з метою помякшити свою участь у вчиненому злочині.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, підсудний ОСОБА_3 на даний час психічними захворюваннями не страждає, виявляє ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, імпульсивний тип, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На момент скоєння інкримінованого йому злочину виявляв ознаки емоційного розладу особистості, імпульсивний тип, компенсація, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, /а.с.168-171/

Здобуті під час досудового слідства і досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає обєктивними.

Таким чином, наведені вище докази повністю підтверджують ту обставин', що підсудний ОСОБА_3 умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_2

Виходячи із здобутих доказів і надавши їм належну оцінку суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, т.я. він спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд, на підставі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, які помякшують покарання суд не знаходить.

Суд не може визнати в якості обставини, що помякшує покарання зявлення із зізнанням підсудного, оскільки із зізнанням він не зявлявся, а явку з повинною написав вимушено вже після того, як був затриманий співробітниками правоохоронних органів, які повністю викрили його у вчиненому злочині, тому явка з повинною була написана з метою помякшити покарання за вчинене, тим паче, що в подальшому підсудний змінив свої показання і став казати, що удар ножем він наніс не навмисно.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Враховуючи, що підсудний вчинив тяжкий злочин,.у вчиненому щиро не покаявся, завданих збитків не відшкодував, злочин вчинив маючи не зняті і непогашені в установленому законом порядку судимості, суд вважає за необхідне призначити йому покарання тільки з ізоляцією від суспільства і призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

По справі прокурором Ковпаківського району м.Суми заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Управління державного казначейства м.Суми про стягнення з підсудного витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в сумі 877 грн.54 коп. Позов підтриманий прокурором знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, крім того підсудний даний позов визнав в повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.93, 323, 324ІШК України,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 5 (пять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 19.02.2010 року з моменту його затримання та поміщення до ізолятору тимчасового тримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління державного казначейства м. Суми витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_2, яка потерпіла від злочину в сумі 877 грн. коп.

Речові докази по справі:

-жіночий халат, вилучений з будинку засудженого ОСОБА_3, в якому знаходилась потерпіла в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень і який зберігається в камері схову речових доказів Ковпаківського РВ СМУ - повернути родичам засудженого ОСОБА_3;

-ніж з полімерною рукояткою червоно кольору, який є знаряддям злочину і зберігається в камері схову речових доказів Ковпаківського РВ СМУ - знищити;

-ніж з полімерною ручкою білого кольору, ніж з полімерною ручкою чорного кольору, ніж з металевою ручкою чорного кольору, ніж з рукояткою обматаною ізолюючою стрічкою чорного кольору, ні - полімерною рукояткою білого кольору, ніж з полімерною рукояткою чорного кольору, рушник б кольору, рушник білого кольору 3 червоними смугами, пляшка обємом 1 Л. 3 етикеткою «Миргородська. моток канцелярського скотчу білого кольору, тазок світло-зеленого кольору, які були вилучені з будинку засудженого ОСОБА_3 - повернути родичам засудженого;

-зразки крові та слини ОСОБА_3, які зберігаються в матеріалах кримінальної справи - залишити в справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 О, який перебуває під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя О.І.Чернобай