Справа № 414/1881/15-к
Провадження № 11-кп/782/19/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого суддї: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
спеціаліста ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 05.11.2015 по кримінальному провадженню № 0000605, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кремінна Луганської області, громадянин України, який має неповну середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
11 лютого 1997 Кремінським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42, 46-1 КК України (1960) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
24 липня 1998 Кремінським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 81 КК України (1960) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
06 листопада 2002 Кремінським районним судом Луганської області за ч.2 ст.296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, постановою Алчевського міського суду Луганської області від 25 грудня 2003, звільнений 02 січня 2004 умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 11 днів;
01 березня 2005 Кремінським районним судом Луганської області, зі зміною вироку апеляційним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.96 КК України; постановою Перевальського районного суду Луганської області від 08 травня 2007 звільнений 16 травня 2007 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців;
27 березня 2008 Кремінським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 12 серпня 2011 по відбуттю строку покарання,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання постановлено відраховувати з 05 листопада 2015, зарахувавши йому у строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 08 жовтня 2015 по 04 листопада 2015.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. та на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 691 (шістсот дев`яносто одна) грн. 20 коп.
Питання про долю речових доказів вирішено.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень за таких обставин.
20 липня 2015 обвинувачений ОСОБА_7 приблизно о 15 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перелізши через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та шляхом розбиття цеглою віконного скла, проник у будинок, звідки таємно викрав гроші в сумі 4000 грн. та цифровий приймач «Т2» EK-2012HD, вартістю 1350 грн., з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5350 грн. В ході досудового розслідування тюнер потерпілій повернуто, нею заявлений позов на суму 4000 грн.
Крім того, 02 серпня 2015 о 09-30 годині, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на території подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зі столу, що знаходиться на вищевказаному подвір`ї, таємно намагався викрасти мобільний телефон EXPLAY Bit, в якому знаходилися карта пам`яті марки Sand Disk об`ємом 1 Gb та сим-карти мобільних операторів МТС та Лайф, що належить ОСОБА_10 , але свій намір до кінця не довів, оскільки був помічений ОСОБА_11 , у зв`язку з чим викрадене майно обвинувачений поклав на стіл.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що суд першої інстанції не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття, позитивну характеристику, що він є інвалідом другої групи у зв`язку із відкритою формою туберкульозу. Крім того зазначає, що йому не була вручена копія обвинувального акту, що правопорушення він скоїв будучі у тверезому стані, що слідчі органи та суд ввели його в оману, оскільки йому обіцяли у разі визнання вини призначити мінімальне покарання. Зауважує, що потерпіла змінювала свої покази щодо розміру спричиненої шкоди. Також вказує, що оскільки він має поганий слух та не має освіти, він нічого не розумів у суді першої інстанції, де судовий розгляд проходив у режимі відеоконференції, яка постійно переривалась.
Просить призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає про те, що йому не було проведено психіатричну експертизу, тоді як його було заарештовано в Сватівській обласній психіатричній лікарні, де він неодноразово проходив курс лікування, у зв`язку із чим просить провести щодо нього психіатричну експертизу.

Потерпіла ОСОБА_9 надіслала апеляційному суду заяву, в якій в тому числі заперечує проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що в судовому засіданні дійсно переривався зв`язок, але швидко все відновлювали і ОСОБА_7 все чув і правильно сприймав, щодо міри покарання то вважає, що необхідно керуватись відповідними нормами закону.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляції, просив призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши учасників судового провадження в судових дебатах, та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наведеними в ньому доказами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.
Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюється в апеляції.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваному ОСОБА_7 були вручені копія обвинувального акту на 3 аркушах, що підтверджується розпискою (а.к.п.8). В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , на питання головуючого, підтвердив, що він отримав копію обвинувального акту. За таких обставин доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невручення йому копії обвинувального акту є безпідставними.
Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо скоєння кримінального правопорушення у тверезому стані спростовуються його показами в судовому засіданні по першому епізоду із яких вбачається, що «з вечора пив, був на похмілля, в домі потерпілої у столі знайшов трави на спирту, і випив їх».
Із матеріалу кримінального провадження вбачається, що судове засідання проводилось за участю обвинуваченого ОСОБА_7 дистанційно у режимі відео конференції. Згідно із технічним носієм під час судового засідання дійсно переривався зв`язок, однак після його поновлення, головуючий продовжував судовий процес з того місця з якого воно було перервано, кожного разу головуючий з`ясовував у обвинуваченого чи чує він те, що відбувається в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 чув що відбувається в судовому засіданні, давав покази і відповідав на запитання.
Тому, підстав для скасування вироку, передбачених п.7 ч.2 ст.412 КПК України, колегія суддів не вбачає, доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині є необґрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що потерпіла змінювала свої покази в судовому засіданні, як підстава для скасування вироку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таким показам потерпілої ОСОБА_9 судом надана відповідна оцінка.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо введення його у оману органами досудового слідства та судом, і обіцянка призначення йому мінімального покарання, колегія суддів розцінює критично, як спосіб захисту і бажання обвинуваченого ОСОБА_7 пом`якшити покарання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо призначення йому судово-психіатричної експертизи розглянуті колегією суддів і ухвалою від 18.02.2016 у задоволенні клопотання відмовлено за відсутністю підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.242 КПК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом віднесене визнання ним своєї вини.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65, ч.3 статті 68 КК України призначив ОСОБА_7 покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Із матеріалу кримінального провадження вбачається що ОСОБА_7 з 08 жовтня 2015 року тримається під вартою ( а.к.п.68). Враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_7 з 08 жовтня 2015 по 18 лютого 2016 підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 05.11.2015 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 08 жовтня 2015 по 18 лютого 2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3