Справа № 380/982/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1011/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

секретаря судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка, Тетіївського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2014 року, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

За вироком суду, ОСОБА_6 , визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за наступних обставин.

25 травня 2015 року ОСОБА_6 , знаходячись на залізничній колії перегону, а саме на 48 км пікет № 10 - 49 км пікет № 5 ст. Тетіїв - ст. Денгофівка, розташованому в Тетіївському районі, Київської області, маючи при собі заздалегідь підготовлені засоби, а саме пластикове відро та поліпропіленові мішки, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення матеріалів верхньої будови колії, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, за допомогою власної фізичної сили демонтував матеріали верхньої будови колії з залізничної колії вищевказаного перегону, а саме підкладки К-2 Р-50 в кількості 22 штуки, шурупи в кількості 100 штук, клемні болти в кількості 44 штуки, клема в кількості 44 штуки, шайба 2-х виткова в кількості 44 штуки, які в подальшому складав у пластикове відро та переносив у захисну лісосмугу, де складав у заздалегідь приготовлений поліпропіленовий мішок. Викраденими матеріалами обвинувачений ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, завдавши ДТГО «Південно-західна залізниця» Відокремленому підрозділу «Козятинська дистанція колії» майнову шкоду на загальну суму 4071 гривні 18 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, просить вирок Тетіївського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року, ухвалений відносно нього змінити та пом`якшити призначене йому покарання, або звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. На обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання, за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, не достатньо враховані обставини, які пом`якшують його вину, а саме: щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, молодий вік апелянта.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які не оспорювались також і обвинуваченим та досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому згідно ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню не підлягають.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, характеристики на ОСОБА_6 з місця проживання. Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття обвинуваченого та відшкодування завданої шкоди. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено.
Колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Тетіївського районого суду Київської області від 20 червня 2014 року, яким він був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення та виключає можливість призначення обвинуваченому більш м?якого покарання чи повторного звільнення від його відбування з випробуванням.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовано положення статті 71 КК України при ухваленні оскаржуваного вироку.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Судді:
___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4