Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11-а-688/2010 р. Головуючий в 1 інстанції Скорик С.А.
Категорія: ст. 286 ч.І КК України Доповідач: Червоненко В.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Червоненка В.Я.

Суддів: Литвиненко І.І., Калініченка І.С.

З участю прокурора: Досенко О.В.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2

Любешівського району

Волинської області, українець,

громадянин України,

з середньою освітою, не працюючий,

одружений, маючий двох неповнолітніх дітей,

не судимий в силу ст. 89 КК України,

мешканець м. Херсона, с. Камишани,

АДРЕСА_1,

засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 гри., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена у виді підписки про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 З 000 гри. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 300 грн. 48 коп. на користь держави судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 10 липня 2009 року приблизно о 08 год. 15 хв. в с. Камишани м. Херсона на вул. Червоноармійській, керуючи автомобілем «Хюндай Гец», державний номер НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом проявив безпечність та неуважність і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка отримала тілесні ушкодження у вигляді флегмони правої гомілки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, вважає вирок суду незаконним у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного судом, покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор посилається на те, що о всупереч ст. 334 КПК України, формулюючи обвинувачення, яке визнано судом доведеним, не зазначив у чому конкретно виявилося порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та чи мав останній реальну можливість запобігти дорожньо - транспортній пригоді.

Крім того, суд при призначенні покарання не обговорив питання доцільності застосування до винного передбаченої санкцією ч.1 ст. 286 КК України додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, не мотивував це рішення, а тому, на думку прокурора, призначене покараня: м'яким.

Прокурор просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий

розгляд.

Інші учасники процесу апеляції не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляцію в повному обсязі, засудженого ОСОБА_1, який просив апеляцію відхилити, а вирок залишити без змін; дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 органами досудового слідства пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Оскільки ст. 286 КК України є бланкетною, в обвинувальному висновку було конкретизовано, що ОСОБА_1 порушив п.п. 10.9; 12.3 Правил дорожні руху України.

(а.с. 73-77)

Проте суд, в порушення ст. 334 КПК України, в мотивувальній частині вироку не зазначив, у чому саме полягали названі у статті порушення і по яких пунктах правил безпеки дорожнього руху доведена вина ОСОБА_1, а обмежився лише загальною фразою про прояв водієм безпечності та неуважності при керуванні автомобілем.

Крім того, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч.1; ч2 ст. 286 КК судам необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає призначення покарання наряду із основним покаранням ще й додаткового у виді позбавлення права керуватися транспортним засобом на строк до 3-х років, або без такого додаткового покарання

Як вбачається із протоколу судового засідання, питання призначення або не призначення ОСОБА_1 додаткового покарання не обговорювалося, хоча в дебатах державний обвинувач просив застосувати додаткове покарання, але суд, без будь-якого мотивування, не призначив ОСОБА_1 додаткового покарання, чим порушив ст. 65 КК України.

(а.с. 99-106)

За таких обставин, доводи апеляції прокурора є обґрунтованими.

Вирок суду підлягає скасуванню як незаконний і необґрунтований, з направленням справи на новий судовий розгляд для дослідження об'єму пред'явленого обвинувачення і встановлення істини у справі.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 квітня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати. Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Судді:

Головуючий: