Справа № 442/6664/15-к
Провадження № 1-кс/442/1297/2015
У Х В А Л А
06 жовтня 2015 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду в межах кримінального провадження № 0002156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес Віто», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , та на праві користування належить ОСОБА_6 , який знаходиться в дворі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що в період часу з 04.00 год. по 04.20 год. 26.07.2015 року, невстановлена особа знаходячись по Гайдамацькій, 3, в м. Дрогобичі Львівської області таємно викрала причіп кемпінг марки «Хоббіт», який належить ОСОБА_7 . Сума завданих матеріальних збитків на даний час встановлюється. Під час досудового розслідування згідно рапорту о/у СКР Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_8 встановлено, що в ході виконання доручення слідчого та проведенням розшукових заходів було встановлено віодеонагляд на приміщенні обміну валют, що знаходиться по вул. В.Великого, в м. Дрогобичі Львівської області, на перехресті вул. В.Великого та вул. П.Орлика, де чітко видно, як автомобіль марки «Мерседес Віто», білого кольору тягне за собою дачу причіп, який належить ОСОБА_7 . Після проведення аналізу даного відеонагляду та перегляду відео спостереження та в ході ОРЗ було встановлено, що даний автомобіль є марки «Мерседес Віто», білого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 . Також встановлено, що на протязі трьох останніх років даним автомобілі користується ОСОБА_6 , який може бути причетний до вчинення вище вказаного кримінального правопорушення. Під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 встановлено, що по факту крадіжки йому нічого не відомо, однак останній повідомив, що в його користуванні знаходиться автомобіль марки «Мерседес Віто», з державним номерним знаком НОМЕР_1 . 25.09.2015 року з ранку він їздив на вказаному автомобілі до 22.00 год. Після чого припаркував його по вул. Тихій, 12, в м. Дрогобичі Львівської області. Враховуючи те, що накладення арешту на вищевказаний автомобіль для кримінального провадження буде мати доказове значення, а саме з метою забезпечення збереження майна, а тому виникла необхідність накласти арешт на підставі ч. 4 ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також враховуючи, що в разі будь-якого зволікання з арештом майна будуть створені можливості для його реалізації, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, якщо відповідно до положень цього кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із поданого слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3 клопотання вбачається, що остання звернулася до суду в рамках кримінального провадження № 0002156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес Віто», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , та на праві користування належить ОСОБА_6 , який знаходиться в дворі АДРЕСА_1 , мотивуючи своє клопотання тим, що накладення арешту на вищевказаний автомобіль для кримінального провадження буде мати доказове значення, а саме з метою забезпечення збереження майна, оскільки в разі будь-якого зволікання з арештом майна будуть створені можливості для його реалізації, проте слідчим у клопотанні не обґрунтовано, жодним чином не доведено та не підтверджено будь-якими доказами те, що вищевказаний автомобіль для кримінального провадження буде мати доказове значення, не зазначено, які саме слідчі дії слідчому необхідно провести з даним автомобілем, жодним чином не обґрунтована мета забезпечення збереження майна та щодо запобігання реалізації вищевказаного автомобіля, оскільки в матеріалах поданого слідчим клопотання відсутні будь-які докази того, що даний автомобіль намагаються знищити, відчужити та/або реалізувати, що суперечить ч. 4 ст. 170 КПК України, на яку посилається слідча.

Із доданого до матеріалів клопотання протоколу огляду місця події складеного слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_3 від 02.10.2015 року вбачається, що слідчою під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль марки «Мерседес Віто», з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Ч. 1 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, однак у поданому слідчим клопотанню, у доданих до нього матеріалах не вбачається жодних підтверджуючих доказів, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 оголошено підозру, і такі не мають статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.
Також, як вбачається з мотивів, викладених у клопотанні слідчого, такі не містять короткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення, оскільки в клопотанні є лише вказівка на статтю (частину статті) КК України.

Слідчим не вмотивовані підстави його задоволення у відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України, оскільки не має підстав вважати, що власник вищевказаного автомобіля на який слідчий просить накласти арешт, перешкоджає досудовому слідству і не надає автомобіль для проведення слідчим слідчих дій.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи відсутність в клопотанні обґрунтованої мотивації, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, необґрунтованість в клопотанні слідчим потреби досудового розслідування, які б виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи особи, про які ідеться в клопотанні, до матеріалів клопотання не додано жодних аргументованих та підтверджуючих доказів на підставність його задоволення, а тому враховуючи викладене та норми ст. ст. 167, 170, 171 КПК України в задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на автомобіль відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1