Провадження №1-кп/523/512/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченою по кримінальному провадженню за № 0003027 за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, працюючої неофіційно, раніше не засудженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -

Встановив:
За змістом обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що у період часу з 18.11.2015р. по 28.05.2015р., ОСОБА_4 , працюючи помічником вихователя ОСОБА_5 у дитячому садочку АДРЕСА_2 , маючи корисливий намір з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу викрадала з сумки потерпілої ОСОБА_5 банківську карточку банку «Південний» № НОМЕР_1 , після чого в обіденний час в супермаркеті «Копійка», розташованому по вул. Дніпропетровська дорога, буд. 86 у м. Одесі за допомогою пін-коду, який був їй раніше відомий від потерпілої знімала через банкомат грошові кошти в необхідній їй сумі без відома ОСОБА_5 та непомітно повертала картку на місце, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 3396 гривень.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , яка була укладена 31 липня 2015 року.

Органом досудового слідства ОСОБА_4 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно за змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 185 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваної відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що підозрюваній зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважала за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на її думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_4 діяння, обвинувачена повністю визнала свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст. 12 КК України, від потерпілої не має ніяких претензій.

Обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленої підозри та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпіла підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо підозрюваної, оскільки викрадені грошові кошти повернуті. Також відповідно до ст. 476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що підозрюваній зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні, прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди; обвинуваченої ОСОБА_4 , яка погодилася з кваліфікацією її дій за ознаками ст. 185 ч.1 КК України, та пояснивши, що дійсно у вказаний період часу викрадала у ОСОБА_5 банківську карточку, з якої потім через банкомат знімала гроші, без відома потерпілої; потерпілої ОСОБА_5 , яка також підтвердила обставини скоєного злочину та просила призначити ОСОБА_4 покарання, визначене в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченої, те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має міцні соціальні зв`язки, а саме родину, її негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків шляхом повернення викрадених грошових коштів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження щодо підозрюваної ОСОБА_4 не застосовувалися та за відсутністю клопотань учасників процесу суд дійшов до висновку, що потреби в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу не існує.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися, залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження № 0003027 від 10.06.2015р. до обвинувального акту не долучалися.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, суд, враховуючи умови угоди, особу ОСОБА_4 , її негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нового злочину.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 31.07.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити їй узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень.

Матеріали кримінального провадження за №0003027 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2015 року зберігати в прокуратурі Суворовського району м. Одеси.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Суддя: