У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 28 січня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження,
в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Черемісіново Курської області Російської Федерації,
мешканця м. Харкова, неодноразово судимого,
востаннє 14 березня 2012 року за ч. 2 ст. 186 КК
до покарання у виді позбавлення волі на строк
2 роки 6 місяців звільненого 27 грудня 2012 року
умовно-достроково на строк 2 місяці 9 днів,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 11 березня 2013 року близько 16 год. на дорозі поблизу вул. Степової у м. Ізюмі, із користі, застосовуючи до малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2000 року народження, насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, проти її волі утримував її за капюшон куртки, відвів її з дороги до лісу, закривши рукою рот, вдарив головою о стовбур дерева, в результаті чого потерпіла отримала фізичний біль, та відкрито заволодів її мобільним телефоном вартістю 484 грн.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки нещодавно отримав завірені копії судових рішень, які загубилися при переводі його в іншу установу виконання покарань. Указує, що першу касаційну скаргу подав у межах строку на касаційне оскарження. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового слідства. Вважає, що достатніх доказів його винуватості немає. Стверджує, що в момент вчинення злочину був в іншому місці. Зазначає, що очних ставок між ним та потерпілою не проводилось, вилучені в нього телефони йому не належать. Указує, що сліди черевиків на місці події не співпадають з відбитками його черевиків. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо нього.
Дійшовши висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного злочину ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в суді підтвердила обставини вчинення щодо неї грабежу та вказала, що чітко запам`ятала обвинуваченого і впізнала його у міліції.
Згідно даних протоколів затримання та слідчого експерименту ОСОБА_4 в присутності понятих розповів, як він 11 березня 2013 року відібрав у малолітній потерпілій телефон, при цьому ніяких зауважень при затриманні та по ходу проведення слідчого експерименту у нього не було. Під час затримання за місцем проживання ОСОБА_4 у нього було вилучено мобільний телефон потерпілої.
Зазначені докази узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , даними протоколів огляду речей, пред`явлення особи для впізнання та іншими доказами.
Що стосується невідповідності відбитків його черевиків та слідів, виявлених на снігу на місці події, то суд дослідів висновок експерта № 32 від 23 березня 2013 року та зазначив у вироку, що не бере до уваги і виключає цей висновок як доказ, оскільки на думку суду малюнки протекторів не співпадають.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК кваліфіковано правильно.
Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.
Зі змісту скарги убачається, що у ній не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Доводи, наведені засудженим в апеляційній скарзі, за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 429 КПК,
у х в а л и в:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року та відмовити у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3