Справа № 344/738/16-к
Провадження № 1-кс/344/344/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (далі ПП НОМЕР_1 ) військовослужбовець ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку проходження військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 15.10.2014 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та був відсутній на службі строком понад 1 (один) місяць, не виконуючи покладені на нього службові обов`язки, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 2001 року).

Матеріалами клопотання зазначається, що 27.08.2015 військовою прокуратурою Луцького гарнізону ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 2001 року) та в порядку ст. 111, 136, 278 КПК України у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора , який підтримали клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо вимог клопотання просили відмовити в задоволенні клопотання, встановлено наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваного від досудового розслідування, а також запобігання в подальшому вчиненню інших кримінальних правопорушень не доведено в судовому засіданні.

А відтак слідчий суддя вважає, що самі по собі факти існування ризиків у даному випадку ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого.

Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини звільнення підозрюваного по демобілізації з військової частини та самостійна реєстрація ним у військоматі по місцю проживання, а також тривалий проміжок часу протягом якого підозрюваний не вчиняв дій які б свідчили про його намір на ухилення від відповідальності, останній зокрема перетинав державний кордон України та повертався додому. До цього слід віднести також наявність постійного місця реєстрації та проживання.

Проте, враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, його вік, задовільний стан здоров`я, наявність місця проживання вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Залужжя , з 22.00 год. по 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду та з покладенням на нього наступних обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на підставі ч.4 ст. 194 КПК України застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131,132,176,177,178,181,183,184,193,194,309,395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 22.00 год. по 06.00 год. за адресою: Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Залужжя, без дозволу слідчого, прокурора, або суду та при цьому покласти на підозрюваного наступні обов`язки :

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Обов`язки, покладені на підозрюваного діють до 05.04.2016 року.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Військову прокуратуру Івано-Франківського гарнізону.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1