Справа № 11а-865/2010 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Категорія:ч.1 ст.296 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Галина В.П.

суддів Валько Н.М., Ревера В.В.

з участю прокурора Телепка В.В.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляції помічника Дрогобицького міжрайонного прокурора Щурка В.В. та засудженого ОСОБА_2 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в сумі 8500 грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишено - підписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: 2155 грн. майнової шкоди, 6000 моральної шкоди та 1500 грн. витрат на послуги адвоката.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що 6 травня 2009 року, о 17 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, поблизу магазину «Мобі», що на вул. Л.Українки у м. Дрогобич, грубо порушив громадський порядок, а саме: безпричинно виражався нецензурними словами, погрожував ножем та наніс удари цеглиною по голові ОСОБА_3, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в потиличній ділянці справа.

Вирок районного суду оскаржили помічник Дрогобицького міжрайонного прокурора Щурко В.В. та засуджений ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

В поданій апеляції прокурор порушує питання про скасування вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2010 року відносно ОСОБА_2 у звязку з невідповідністю покарання призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 призначити покарання за ч.1 ст.296 КК України у вигляді штрафу у розмірі 10000 гривень.

В мотивах поданої апеляції прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій засудженого зазначив, що при постановленні вироку районний суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав. Злочин вчинив у стані алкогольного спяніння, грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно виражався нецензурними словами, погрожував ножем, наніс удари цеглиною по голові ОСОБА_3, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним злочину. ОСОБА_4 того, на час постановлення вироку, підсудним не відшкодовані кошти, витрачені потерпілою ОСОБА_3 на лікування.

Засуджений в поданій апеляційній скарзі просить даний вирок змінити в сторону помякшення, та відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 за безпідставністю.

В мотивах покликається на те, що вирок є несправедливим, а покарання надто суворим. Судом не в повній мірі враховані всі обставини справи щодо його особи. Обвинувачення ґрунтувалось на доказах, одержаних незаконним шляхом. В показах потерпілої допущені неточності, припущення, всі її свідчення є наклепом з метою матеріальної наживи. Вона також надала суду свідомо неправдиві документи щодо її лікування. Також не було взято до уваги те, що і його побили, про що свідчить висновок судово-медичної експертизи, але по даному факту працівники міліції належним чином не розібрались і винесли постанову про відмову у порушенні кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2, виступ захисника ОСОБА_1 на підтримання апеляції, думку прокурора Телепка В.В. про підтримання апеляції державного обвинувача Щурка В.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені апелянтами доводи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як безспірно встановлено в справі, саме ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, грубо порушив громадський порядок, безпричинно виражався нецензурними словами, погрожував ножем та наніс удари цеглиною по голові ОСОБА_3, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження.

Як на досудовому слідстві так і в суді засуджений заперечив вину, та пояснював, конфлікту з потерпілою не було, ударів їй не наносив, натомість саме його побили невідомі.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив такі показання підсудного, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілої ОСОБА_3 про обставини вчинення злочинних дій щодо неї, які підтверджуються іншими доказами.

Так потерпіла ОСОБА_3 ствердила, що перебуваючи в стані алкогольного спяніння та нецензурно лаючись, ОСОБА_2, підбігши до місця, де стояла з неповнолітнім сином, двічі вдарив її цеглиною по голові. На зауваження та прохання очевидців припинити такі дії не реагував.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, показання яких всебічно перевірялися в судовому засіданні, пояснили, що саме ОСОБА_2 вчинив напад на потерпілу ОСОБА_3, завдавши їй ударів цеглиною по голові.

При перевірці справи не виявлено даних, які давали б підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_3 та свідки, допитані по справі, могли обмовити засудженого.

За висновками судово-медичної експертизи № 557 від 3.06.2009 року (а.с.56-57) у потерпілої ОСОБА_3 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в потиличній ділянці справа, яке виникло внаслідок ударної взаємодії з тупим твердим предметом, що мав обмежену діючу поверхню.

Висновок експертизи належно аргументований з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд правомірно визнав його достовірним доказом.

Доводи апеляції засудженого про заперечення факту хуліганських дій та нанесення ним ударів цеглиною по голові потерпілої є безпідставними та не приймаються до уваги.

Що ж до його побиття, за наслідками дослідчої перевірки прийнято рішення, яке ніким не оспорювалося, про відмову в порушенні кримінальної справи.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 296 КК України.

Покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про особу ОСОБА_2 Таке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав для задоволення апеляції прокурора про призначення більш суворого покарання засудженому не має. Також не вбачається підстав і для застосування положень ст.69 КК України. ОСОБА_2 призначене покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, тому його апеляція про призначення більш мякого покарання не підлягає до задоволення.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вирок в частині вирішення цивільного позову слід скасувати, а апеляції задоволити частково.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції не дав належної оцінки представленим потерпілою підтверджуючим даним понесених витрат. Так, відповідно до копій квитанцій (а.с.134-135), до витрат віднесено покупка дизельного палива, конвертів, марок, оплата поштових відправлень. В протоколі судового засідання не відображено, яке відношення ці витрати мають до вчинення ОСОБА_2 злочину щодо потерпілої.

Також не доведено і того, що гроші за надання правової допомоги в сумі 1500 грн. сплачені «Юридичній компанії Коваленко і Партнери». Визначення суми морального відшкодування, на думку колегії суддів, не є достатньо обґрунтованим. Не зрозумілим та не дослідженим в судовому засіданні є повязування наслідків злочину щодо потерпілої з тим, що вона протягом двох років не може працювати, втратила хорошу роботу.

З врахуванням цього, колегія суддів вважає, що суд при вирішенні цивільного позову ОСОБА_3 допустився однобічності, а тому вирок в цій частині підлягає скасуванню. Справу слід направити на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366, 367 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а:

Апеляції помічника Дрогобицького міжрайонного прокурора Щурка В.В. та засудженого ОСОБА_2 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року, щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя скасувати.

Справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9