Справа № 128/987/14-к
Провадження №11-кп/772/1088/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_10
розглянув «30» грудня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2015 року, яким
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України,
раніше в силу ст. 89 КК України несудимого
визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та засуджений до 3-х років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випобуванням, з іспитовим строком 2 роки.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ПрАТ «Українська страхова компанія» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 391 грн. 20 коп.
Речові докази:
автомобіль марки «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та переданий йому на зберігання - залишено у його власності;
автомобіль марки «DAWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , переданий йому на зберігання - залишено у його власності;
автомобіль марки «Фольксваген - Пассат» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , перееданий на зберігання ОСОБА_13 - залишено у власності ОСОБА_7 .

Вироком встановлено, що 20.09.2013 року біля 03 гол. 00 хв., ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись на 405 км автодороги «Львів - Кіровоград 3нам янка, в напрямку м. Вінниці, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, цю це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги» та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, не вибравши безпечної швидкості, не впоравшись з керуванням, внаслідок чого виїхав на смуту руху в напрямку м. Немирів, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат» , д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок цього, водій автомобіля «Фольксваген-Пассат» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому переднього відрізку четвертого ребра зліва, закритого внутрішньо-суглобового над виросткового перелому правої стегнової кістки, що згідно висновку експерта № 2296 від 26.11.-17.12.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 137 318,44 грн. та моральної шкоди у розмірі 120 000, 00 грн. та ухвалити новий вирок, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 у повному обсязі. Скасувати вирок в частині м`якості винесеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та ухвалити новий вирок з призначенням покарання, що відповідає тяжкості кримінального правопорушення. Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_9 .

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції під час прийняття рішення неправильно застосував норми процесуального права та незаконно знехтував його правами, залишивши без розгляду цивільний позов. Судом взагалі не прийняті до уваги та не розглянуті докази стосовно стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого, що обтяжує покарання. В цьому вбачається невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив апеляційний суд вирок скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_14 , які заперечували проти апеляційної скарги потерпілого, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

До таких висновків апеляційний суд прийшов з наступних мотивів .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок в частині визначеної кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового засідання не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 про незаконність вироку суду в частині вирішення цивільного позову, апеляційний суд констатує наступні факти.

Виходячи з вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст. 55 Конституції України потерпіла (цивільний позивач) має право на оскарження судового рішення, яке постановлено у її справі на порушення вимог закону.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 в частині незаконності залишення районним судом цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 ПрАТ «Українська страхова компанія» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, без розгляду.

Як встановлено та доведено в судовому засіданні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Фольксваген-Пассат» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому переднього відрізку четвертого ребра зліва, закритого внутрішньо-суглобового над виросткового перелому правої стегнової кістки, що згідно висновку експерта № 2296 від 26.11.-17.12.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. На момент дорожньо транспортної пригоди діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2077558 від 28.09.2012 року, укладений між страхувальником ОСОБА_7 та страховиком «УСК «Княжа Воєнна Іншуранс Груп».

В даному випадку фінансові та правові відносини з приводу укладеного договору страхування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У та чинним законодавством України.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у разі настання страхового випадку , страховик у межах страхових сум , зазначених у страхового полісу , відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду , заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю третьої особи .

Відповідно до ст..5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.03.2015 року по даному кримінальному провадженню було призначено судову автомобільно товарознавчу експертизу (т. 1 а.с. №93). Висновком експерта № 1569/14-21 від 08.10.2014 року за результатами проведення авто товарознавчої експертизи було встановлено наступне: вартість матеріального збитку, завданого користувачу ОСОБА_7 в результаті пошкодження автомобіля «Фольксваген Пассат» , д.н.з. НОМЕР_3 у відповідності до п. 8.2 Методики складає 35225, 66 грн. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Фольксваген Пассат» складає величину не менше 438349,85 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля на час його пошкодження та на даний час, тому даний автомобіль відновлювати економічно недоцільно ( т. 1 а.с. № №96-102).

Потерпілою особою, якій нанесено шкоду майну та здоров`ю, є саме власник автомобіля «Фольксваген-Пассат» ОСОБА_7 , який і звернувся до «УСК «Княжа Воєнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с.№ 148)

Згідно норм ст.ст. 1172, 1187 Цивільного Кодексу України (ЦК України), п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 відповідальність за заподіяну моральну шкоду покладається на володільця транспортного засобу.

Крім того, відповідно до п.32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду .

Відповідно до п.1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`забезпечений транспортний засіб транспортний засіб , зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність, яких застрахована .

Відповідно до положень п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2013 року, розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, має здійснюватися у відповідності до Конституції України, норм Цивільного та Цивільно-процесуального кодексів України, з урахуванням законодавства про страхування та інших законодавчих актів.

Як вбачається з матеріалів провадження потерпілий ОСОБА_7 пред`явив при розгляді даного кримінального провадження цивільний позов до ОСОБА_9 та ПрАТ «УСК «Княжа Воєнна Іншуранс Груп», які відповідно до вимог ч.1 ст.62 КПК України, ОСОБА_9 є цивільними відповідачами.

Проте, цивільний позов районний суд залишив без розгляду, посилаючись на питання правовідносин, які випливають з договірних стосунків із страховими компаніями потребують ретельного дослідження, включаючи правильне визначення суб`єктивного складу сторін у спорі такої категорії, проведення складних розрахунків цивільно-правового характеру, з урахуванням франшизи та вирішення долі залишку автомобіля, що не притаманно кримінальному процесу.

Разом з тим , відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково відмовляє в ньому. Судом першої інстанції ці вимоги КПК було порушено.

Крім того, вже при апеляційному розгляді потерпілий-цивільний позивач ОСОБА_7 подав документи, стосовно яких слід вирішити питання про визнання їх доказами і дати оцінку при вирішенні цивільного спору. Апеляційний суд в силу вимог ст..404 КПК України вказані дії провести не має юридичної можливості, приєднавши вказані документи до матеріалів кримінального провадження. Вказані питання слід з`ясувати та вирішити місцевому суду.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд позбавлений можливості переглянути даний вирок суду в частині вирішення цивільного позову та прийняти відповідне рішення, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2015 року щодо ОСОБА_9 в частині цивільного позову та призначити в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної потерпілого в частині м`якості призначеного ОСОБА_9 покарання ,Апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд вірно дійшов висновку,та призначив покарання з застосуванням ст..75 КК України .
Відповідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_9 в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідати положенням ст..65 КК України.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині вирішення цивільного позову.

Кримінальне провадження направити до Вінницького районного суду для призначення нового судового розгляду в частині вирішення цивільного позову.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим протягом того ж часу з моменту отримання копії судового рішення.
Згідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4