Справа №468/1644/15-к 29.12.2015 29.12.2015 29.12.2015
Провадження № 11-кп/784/886/15 Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 09 березня 2009 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України ;

2) 30 серпня 2010 року - Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, 08.01.2013 року звільнений умовно-достроково на 11 місяців 2 дні за постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2012 року; -

- засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту.

Постановлено:

строк відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання;

до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 попереднім запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 просить даний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на неврахування судом відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а саме: він існує за рахунок тимчасових заробітків, не одружений, дітей на утриманні не має; характеризується посередньо, проте схильний до вживання спиртних напоїв. Крім того зазначає, що після вчинення злочину ОСОБА_7 не вжив усіх заходів для повного відшкодування завданої шкоди та усунення негативних наслідків вчиненого злочину. Зокрема, посилається на повернення частини майна (велосипеду) потерпілому ОСОБА_9 не ОСОБА_7 , а працівниками Баштанського РВ УМВС, які його фактично виявили, вилучили та повернули законному власнику; а виявлене та вилучене працівниками міліції майно потерпілої ОСОБА_10 (2 миски та м`ясорубка) є пошкодженим та непридатними для використання за призначенням.
Тому прокурор вважає, що застосування до ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість, та не сприятиме його виправленню і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
В денний час доби 26.08.2015 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), обвинувачений ОСОБА_7 перебував в будинку ОСОБА_10 на АДРЕСА_1 .
Перебуваючи в кухні даного будинку, переконавшись, що власниця будинку за його діями не спостерігає, обвинувачений умисно з корисливих спонукань з кімнати кухні викрав 10-літрову алюмінієву миску вартістю 100 гривень, 20-літрову алюмінієву миску вартістю 200 гривень та алюмінієву м`ясорубку вартістю 70 гривень, чим завдав ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 370 гривень.
Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд
В ніч на 28.08.2015 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в одній із кімнат будинку свого знайомого ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно з корисливих спонукань з кімнати викрав пилу ланцюгову бензинову «Уралелектро ПЦБ- 52» вартістю 1 500 гривень та спортивний велосипед бірюзового кольору (без маркування) вартістю 2 000 гривень, чим завдав ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 3 500 гривень.
Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні судового рішення, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 ; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000583, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду, правильність кваліфікації його дій та встановлені судом фактичні обставини справи апелянтом не оскаржуються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності з ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є непереконливими.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, визнання обвинуваченим своєї вини, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, існує за рахунок випадкових заробітків, раніше судимий, повернення частини викраденого майна (велосипеду) потерпілому.

За такого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту.

При цьому слід зауважити, що суд не зазначав, що велосипед був повернутий потерпілому саме обвинуваченим, а констатував сам факт його повернення. Тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

Також неспроможними є і доводи прокурора про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, оскільки з довідки про склад його сім`ї вбачається, що ОСОБА_7 проживає з батьками та братом (а. с. 81). Попередні судимості обвинуваченого, на чому наголошує апелянт, не є визначальними самі по собі при вирішенні питання щодо міри покарання.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги відсутність обтяжуючих покарання ОСОБА_7 обставин та відсутність майнових претензій з боку потерпілих до обвинуваченого.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд приходить до переконання, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначене покарання є законним, справедливим та співрозмірним особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину та конкретних обставин його вчинення, призначено у максимальному розмірі для цього виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а тому відсутні підстави вважати його надмірно м`яким.

Крім того, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено альтернативні види покарання, зокрема: арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Проте, прокурор взагалі не наводить мотивів, чому він вважає за необхідне обрати найсуворіший вид покарання та ще й у наближеному до максимального розмірі.

З огляду на наведене, конкретні обставини вчинення злочину та його предмет, відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_7 покарання невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, та відсутні підстави для погіршення становища обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4