Ухвала

іменем україни

12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14,

суддів: ОСОБА_15, ОСОБА_16

при секретарі ОСОБА_17,

за участю прокурора ОСОБА_18,

захисника ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

представників потерпілого ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 9 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 9 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 9 вересня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та проживає в АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн.

ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 14 грудня 2014 року, близько 10 год., перебуваючи у одній із кімнат будинку АДРЕСА_1, умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс малолітньому сину ОСОБА_2 удар долонею правої руки в обличчя, внаслідок чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді садна перенісся. Згідно висновку судово-медичного експерта потерпілому ОСОБА_2 було заподіяно легке тілесне ушкодження, що не потягло за собою короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 9 червня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає про допущені істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Зокрема вказує на те, що досудове слідство було проведено з порушенням, оскільки слідчі дії було розпочато до реєстрації заяви ОСОБА_6 про злочин, що є неприпустимим. Крім того визначення прокурора по справі відбулось з порушенням закону, а тому забрані по справі докази є недопустимими. На вказані порушення ні суд першої ні апеляційної інстанції не звернув належну увагу, а тому ухвалені по справі судові рішення підлягають скасуванню.

На касаційну скаргу надійшли заперечення від законного представника потерпілого - ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 - ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представників, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, дослідивши викладені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по справі та оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, під час розгляду справи в судовому засіданні було допитано в якості потерпілого малолітнього ОСОБА_2, який вказав, що саме його батько - ОСОБА_5 наніс йому удар рукою по обличчю, спричинивши тілесні ушкодження. Ці показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8, яка будучи дитячим лікарем отримала від матері ОСОБА_2 інформацію про побиття ОСОБА_2 та в подальшому його лікувала. Крім того вина ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, висновком судово-медичного експерта та поясненнями експерта ОСОБА_12, даними в судовому засіданні.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, судово-медична експертиза була призначена 16 грудня 2013 року, допит потерпілого та свідків, які були в подальшому заявлені як особи, що підлягають допиту в судовому засіданні було проведено також після 15 грудня 2013 року, тобто після внесення до ЄРДР заяви ОСОБА_10 про побиття сина.

Також з самого початку досудового розслідування всі слідчі і процесуальні дії по справі виконувались слідчим Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_13. Належність повноважень слідчого на розслідування даної справи підтверджується відповідним дорученням від 14 грудня 2013 року та витягом з ЄРДР від 15 грудня 2013 року.

Крім того, про початок проведення досудового розслідування по даній справі було повідомлено прокурора Свалявського району Закарпатської області (т.1 а.с.58) і всі необхідні процесуальні дії проведення яких вимагає погодження з прокурором були проведені з наявності такого погодження.

Тому суд першої інстанції при розгляді справи по суті обґрунтовано визнав докази на які послався у вироку допустимими.

Сама лише відсутність у витягу від 15 грудня 2013 року з кримінального провадження прізвища прокурора, який визначений по даній справі процесуальним керівником, не є підставою для визнання зібраних по справі доказів недопустимими.

Суд призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке відповідає положенням ст. 65 КК України і є кратним по відношенню до неоподаткованого мінімуму доходів громадян як того вимагає ст. 53 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги про те, що судом при розгляді справи щодо ОСОБА_5 було неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 433,434-438 КПК України , колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 9 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 9 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16