Код суду 233 Справа № 233/637/16-к
Вирок
Іменем України
16 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривка Турковського району Львівської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, працездатний, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,
у скоєнні злочину, передбаченого ст.236 ч.1 КК України ,-
ВСТАНОВИВ:
Приблизно 20 липня 2015 року в денний час, точну дату та час не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись в лісопосадці на околиці с.Новомаркове Костянтинівського району зі сторони м.Часів Яр, в чотирьох метрах від краю лісового масиву знайшов дерев*яний ящик, в якому знаходились циліндричний металевий предмет зеленого кольору розміром 76х9 см, а також набої до автомату в кількості 5 штук. Достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є реактивною протитанковою гранатою типу РПГ-22 та патронами калібру 5,45 мм, тобто боєприпасами, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним ОСОБА_4 підібрав їх, вчинивши таким чином, незаконне придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Придбані за вищевказаних обставин патрони в кількості 5 штук ОСОБА_4 приніс за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснивши незаконне носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу, поклав їх в приміщенні гаража (дерев*яного навісу для мотоциклу) в пластикову ємність білого кольору та став незаконно умисно зберігати боєприпаси без передбаченого законом дозволу.
Придбаний при вищевказаних обставинах циліндричний металевий предмет зеленого кольору розміром 76х9 см ОСОБА_4 приніс за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , здійснивши незаконне носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу, де поклав його в синтетичний мішок білого кольору в приміщенні сараю на тюки соломи та став незаконно умисно зберігати без передбаченого законом дозволу.

24 жовтня 2015 року в період часу з 11 годині 14 хвилин до 11 години 40 хвилин в ході проведеного в установленому законом порядку огляду будинковолодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 на тюках із соломою в приміщенні сараю було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми, який згідно висновку експерта є 72,5 мм реактивною протитанковою гранатою типу РПГ-22 «НЕТО» в остаточно спорядженому виді, виготовленою промисловим (заводським) способом. Дана граната споряджена вибуховою речовиною та відноситься до категорії бойових припасів.
24 жовтня 2015 року в період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 40 хвилин в ході проведеного в установленому законом порядку огляду будинковолодіння за місцем проживання співмешканки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в білій пластиковій ємкості в приміщенні гаражу було виявлено та вилучено п*ять патронів, які згідно висновку експерта № 2125 від 05 листопада 2015 року є проміжними патронами, штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39 мм (автоматам і кулеметам конструкції Калашнікова АК-74, АК-74У, РПК-74 та інші) та придатні до стрільби.
Тим самим ОСОБА_4 своїми умисними діями порушив вимоги Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду 10 лютого 2016 року.
За умовами угоди про визнання винуватості від 08 лютого 2016 року, підозрюваний ОСОБА_4 зобов*язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 за ст.263 ч.1 КК України буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 його прав та наслідків укладення угоди про визнання винуватості, останній зазначив, що вину у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин, є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 2 ст. 473 та ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені як під час досудового розслідування так і в підготовчому судовому засіданні судом. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 лютого 2016 року року між ним та прокурором.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з*ясувавши позицію прокурора, захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості укладена 08 лютого 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки: умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_4 за ст.263 ч.1 КК України як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що є умисним тяжким злочином; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або відсутні фактичні підстави для визнання винуватості; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості відповідає положенням статті 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини першої статті 263 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину що пом`якшує покарання щире каяття.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Частинами 2,3 ст.75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної 08 лютого 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Витрати, пов`язані з проведенням експертиз слід віднести на рахунок держави, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.
Як вбачається акту знищення досліджених вибухонебезпечних об*єктів від 06 листопада 2015 року № 2124 реактивну протитанкову гранату РПГ-22 знищено.
Долю речових доказів по справі слід виришити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази чотири патрони, одну кулю та одну гільзу, що отримані внаслідок демонтажу 1 патрону передати Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для вирішення подальшої долі; пусковий пристрій реактивної протитанкової гранати РПГ-22, осколки та первинну упаковку- знищити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляції через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя