Дата документу Справа № 336/1503/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1503/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1880/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004357 від 01 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
30 вересня 2015 року прокурор у кримінальному провадженні ст.прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 , та захисник - адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Строк відбування покарання постановлено рахувати з дати фактичного затримання обвинуваченого з 02 грудня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення: трасологічної експертизи №535 від 23 грудня 2014 року у розмірі 739,20 грн; трасологічної експертизи №78 від 21 лютого 2015 року у розмірі 491,04 грн; трасологічної експертизи №79 від 22 лютого 2015 року у розмірі 491,04 грн; трасологічної експертизи №536 від 23 грудня 2014 року у розмірі 393,12 грн.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо останнього в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що призначене покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, з причин того, що суд першої не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який віднесено законом до особливо тяжких, а також дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, фактично вів антисоціальний образ життя, раніше судимий.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що під час досудового розслідування та судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. На думку апелянта, суд, оцінюючи докази по справі, помилково дійшов висновку про те, що механізм спричинення ушкоджень, локалізація удару, знаряддя злочину та сила удару свідчить про наявність умислу у ОСОБА_6 на вбивство ОСОБА_10 . На думку апелянта, суд не дав оцінку суб`єктивному ставленню ОСОБА_6 до вчиненого, а саме тому, що його ставлення до смерті ОСОБА_11 характеризується злочинною самовпевненістю, оскільки ОСОБА_6 під час бійки з ОСОБА_10 усвідомлював можливість нанесення останньому тілесних ушкоджень, але не допускав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

При апеляційному розгляді захисник уточнив свою апеляційну скаргу та просив оскаржуваний вирок суду скасувати та справу закрити з підстав, зазначених ним в апеляційній скарзі.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 01 грудня 2014 року, приблизно о 09 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на грунті побутових протиріч із останньою, раптово вступив з нею у словесний конфлікт. З метою погашення конфлікту втрутився співмешканець ОСОБА_12 - ОСОБА_10 , який, звертаючись до ОСОБА_6 , попрохав останнього припинити сварку з ОСОБА_12 .

В свою чергу, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним діями ОСОБА_10 , маючи умисел на його вбивство, вийшов на кухню та, взявши ніж, повернувся до кімнати, де знаходився останній, і наніс йому декілька ударів руками та ногами в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, після чого наніс останньому один удар ножем в область лівого плеча, чим завдав потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня. Крім того, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи оскаржуваний вирок суду у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, не оспорював своєї причетності до вказаного злочину, однак вказував на відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 . Обвинувачений зазначив, що він 01 грудня 2014 року перебував в будинку АДРЕСА_2 , де під час вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 вступив з останнім в конфлікт, який в подальшому переріс в бійку. У вказану бійку втрутилась ОСОБА_13 , яку він відштовхнув від себе. Після цього ОСОБА_10 відразу почав на нього стрибати. ОСОБА_6 пішов на кухню вказаного домоволодіння та взяв ніж, яким ударив ОСОБА_10 в грудну клітину. Також обвинувачений зазначив, що вбивати потерпілого не хотів, а намагався лише налякати його. Ніж він тримав у правій руці. Коли заходив до кімнати з ножем, ОСОБА_10 сидів на ліжку та висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_10 встав та підійшов до нього, а він вдарів його ножем навідліг в ліву сторону грудної клітини в область соска. Після цього ніж він викинув на диван та пішов до кіоску, де вживав горілку. Потім повернувся додому, де його чекала міліція.

Також ОСОБА_6 зазначив, що вживати спиртні напої вони почали ввечері дня, до подій, які відбулися 01 грудня 2014 року о 08-50 годині. Маримон Ксенія все бачила. Вбивати ОСОБА_10 він не хотів, але від вживаної горілки він був в неадекватному стані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, вина ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та наявними у матеріалах провадження письмовими доказами.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначила, що 01 грудня 2014 року по АДРЕСА_2 вона вживала спиртні напитки разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Приблизно з 8-00 до 9-00 години ранку того ж дня ОСОБА_6 взяв пилку та хотів попиляти. Вона була проти цього та вдарила ОСОБА_6 , після чого останній її відштовхнув, у зв`язку з чим вона втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона бачила як ОСОБА_10 виштовхував ОСОБА_6 з кімнати, але при цьому його не бив. В свою чергу ОСОБА_6 3-4 удари ОСОБА_10 , після чого щось блиснуло. Вона не бачила, чим був нанесений удар. ОСОБА_6 казав ОСОБА_10 , щоб той відійшов, інакше він його «штрикне». Також вона бачила, що ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_10 в область лівої грудної клітини. Вона піднімала светр ОСОБА_10 та бачила біля лівого соска поріз.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні зазначила, що в момент вбивства її не було. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 їй пояснили, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_10 . Також їй відомо, що ОСОБА_10 заступався за ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_6 її бив. В подальшому ОСОБА_6 зарізав ОСОБА_10 ножем. Крім того, свідок зазначила, що зранку, до моменту вбивства, вона була присутня у вказаному будинку. ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 сиділи в той час утрьох та були п`яні. У нічний час була бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Останнього ніхто не бив, окрім ОСОБА_12 . Остання вдарила ОСОБА_6 один раз.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що при вбивстві вона не була присутня, однак викликала швидку. Зі слів ОСОБА_12 їй відомо, що ОСОБА_6 вбив ОСОБА_10 . Вказала, що до вказаних подій вона з останніми вживала спиртне по АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що в день вбивства, він лежав по АДРЕСА_2 побитий. Коли йому лікар робила укол, сказала, що в будинку труп. Він нічого не бачив. Зі слів ОСОБА_12 та ОСОБА_15 йому відомо, що ОСОБА_6 зарізав ОСОБА_10 . Вказав, що за вищевказаною адресою він проживає. 01 грудня 2014 року о 02-00 годині він прокинувся від того, що його бив ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_6 .

Під час огляду трупа ОСОБА_10 02 грудня 2014 року виявлено тілесні ушкодження на обличчі, грудній клітині та на лівому плечі останнього (т.1 а.п.243-245).

Згідно з висновком №4532 від 01 грудня 2014 року, при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, а саме одиночне колото-різане сліпе поранення грудної клітини зліва, проникаюче в грудну порожнину, з ушкодженням серця та лівої легені, яке мало ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю; колото-різане сліпе непроникаюче поранення лівого плеча, - яке має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не більше 21 дня; крововиливи на лобі зліва та на повіках лівого ока, садна в лівій виличній області та на підборідді зліва, крововилив на тильній поверхні правої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (т.2 а.с.1-3).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №40 від 02 лютого 2015 року, рани на шкіряних клаптях з грудної клітини та лівого плеча від трупу ОСОБА_10 були заподіяні пласким одностороннєгострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш як 10мм. Результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливість їх спричинення клинком наданого на дослідження ножа (т.2 а.п.36-38).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №5072 від 03 грудня 2014 року, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , слідів крові на одязі можливо вважати, що положення останнього в момент спричинення йому тілесних ушкоджень могло бути різним та змінюватись, за однією умови, що ділянка пошкодження повинна була бути доступною для травмування. ОСОБА_10 було спричинено одиночне колото-різане поранення грудної клітини; колото-різане поранення лівого плеча, три удари травматичної дії тупими предметами в область голови та один ударно - травматичний вплив тупим предметом в область правої кисті (т.2 а.п.4).

Згідно з висновком судово-трасологічної експертизи №535 від 23 грудня 2014 року, слід пальця руки розміром 2,4x1,7 см, вилучений 01 грудня 2014 року під час огляду місця події в будинку АДРЕСА_2 , залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід пальця руки розміром 1,9x1,5 см, вилучений там же, залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_6 (т.2 а.п.7-16).

Згідно з висновком імунологічної експертизи №1187 від 09 грудня 2014 року, на рушнику (об`єкти №№3,4) встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А, В і Н, що не виключає як походження крові від особи(осіб) групи АВ, так і змішування крові осіб з різною груповою приналежністю за системою АВО, у тому числі крові потерпілого ОСОБА_10 з кров`ю гр-на ОСОБА_6 , за наявності у останнього на час того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечою. В об`єкті №5 на рушнику встановлена наявність крові людини і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемагглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від гр-на ОСОБА_6 , за наявності у останнього на час того, що сталося, тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею. Походження крові від потерпілого ОСОБА_10 виключається (т.2 а.п.27-29).

Під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 останній вказав що 01 грудня 2014 року за адресою: м.Запоріжжя, вул.Військбуд,20-В між ним та ОСОБА_10 в одній із кімнат виник конфлікт, під час якого свідок ОСОБА_12 вийшла з кімнати, а він в свою чергу вийшов до кухні, взяв ніж, та повернувшись до кімнати, де знаходився ОСОБА_10 та сидів на ліжку, ставши навпроти останнього, наніс йому один прямий удар у ліву грудну клітину.

При судовому розгляді ОСОБА_6 підтвердив показання, дані ним під час слідчого експерименту, але при цьому доповнив, що коли він підійшов до ОСОБА_10 , останній наніс йому 3 удари: 1 - в живіт, та 2 - в голову (т.2 а.п.44-64);

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №214 від 16 січня 2015 року, поява колото-різаного поранення грудної клітки, крововиливів та саден у ОСОБА_10 в умовах, які показав ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, не виключається (т.2 а.п.65-66);

Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 остання вказала, що 01 грудня 2014 року за адресою: м.Запоріжжя, вул.Військбуд,20-В вона вживала спиртні напої разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Після вживання спиртного ОСОБА_6 намагатися взяти пилку для того, щоб попиляти, а вона, в свою чергу, намагалась забрати пилку в нього. Після цього ОСОБА_6 почав на неї кидатись та вона його вдарила по обличчю. Тоді ОСОБА_6 її кинув на підлогу, від чого вона втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона бачила, що ОСОБА_6 наніс удар в груди ОСОБА_10 , при цьому щось блиснуло. ОСОБА_10 після цього відразу ж упав на підлогу (т.2 а.п.67-77).

Згідно з актом судово-психіатричної експертизи №20 від 14 січня 2015 року, у ОСОБА_6 наявні ознаки легкої розумової відсталості у виді легкої дебільності, обтяжена психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Під час вчинення інкримінованого йому злочину останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння, міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в досліджуваній ситуації. На час проведення експертизи також міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, може предстати перед судом та слідством, давати показання у справі (т.2 а.с.78-83).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані, та інші зазначені у оскаржуваному вироку докази, у своїй сукупності підтверджують наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 за обставин, вказаних у вироку.

Про це свідчать: механізм, локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, знаряддя та обстановка злочину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі докази у кримінальному провадженні, дав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вказаними у вироку обставинами.

При цьому суд перевірив всі доводи сторони захисту і спростував їх, та належним чином вмотивував у вироку свої висновки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з доводами захисника-адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_6 складу вищевказаного злочину і вважає, що дослідженні судом першої інстанції докази свідчать про те, що смерть ОСОБА_10 є закономірним результатом умисних дій обвинуваченого.

Виявлення у ОСОБА_6 , згідно з висновком експерта №5069 від 03 грудня 2014 року, тілесного ушкодження у виді садни спинки носа зліва, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження (т.1 а.п.246), не спростовує вищевказаних висновків суду, окрім того, наявність у обвинуваченого зазначених ушкоджень не суперечить показанням свідка ОСОБА_12 про те, що під час конфлікту між нею та ОСОБА_6 вона вдарила останнього у обличчя.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який Законом віднесений до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав те, що обвинувачений визнав частково свою вину та розкаявся. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

Обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, а призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, правильність висновків суду, викладених у вироку, не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4