справа № 482/1593/15-к В И Р О К
Іменем України
10 листопада 2015 року
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
17 червня 2015 року, приватний підприємець ОСОБА_5 уклав усний договір з ОСОБА_3 про виконання останнім робіт з переробки та очищення грецьких горіхів від шкаралупи та передав йому 300 кг грецьких горіхів.
ОСОБА_3 у свою чергу отримавши 300 кг грецьких горіхів, запевнив ОСОБА_5 у тому, що цю роботу по чищенню горіхів від шкаралупи він виконає за два тижні.
Після цього, наприкінці червня 2015 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, раніше судимий за корисливі злочини ОСОБА_3 , в період непогашеної судимості, реалізуючи виниклий у нього корисливий умисел на розтрату 300 кг грецьких горіхів, який належить ОСОБА_6 , діючи умисно, корисно, повторно та протиправно, продав ці 300 кг грецьких горіхів, вартістю 5400 гривень, а виручені від їх реалізації гроші витратив на власні потреби, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5400 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.191ч.3 КК України, тобто привласнення та розтрата чужого майна, вчинена повторно.
Завдана злочином матеріальна шкода не була відшкодована потерпілому. Цивільний позов потерпілим по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, а також вина обвинуваченого доводиться іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.3 ст.191 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цього привласнення та розтрати належних потерпілому ОСОБА_5 горіхів в кількості 300 кг, визнавши всі обставини цього обвинувачення, в тому числі і розмір заподіяної ним матеріальної шкоди, пояснивши, що він дійсно отримав від ОСОБА_8 300 кг грецьких горіхів для очищення від шкаралупи, але заявив, що у нього раптово виникла велика потреба у грошах, внаслідок чого, він продав горіхи за 3200 гривень, а виручені від реалізації гроші використав на власні потреби. Заявив, що думав розрахуватися з потерпілим згодом, але останній зробив заяву до міліції. В скоєному кається, запевняючи суд в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.3 ст.191 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з протоколу прийняття письмової заяви потерпілого ОСОБА_5 про злочин, витягу з ЄРДР, документів про вартість горіхів, дійсно вбачається, що ОСОБА_3 привласнив та розтратив 300 кг грецьких горіхів, які йому були ввірені і перебували у його віданні, вчинене повторно
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх інших фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.191ч.3 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.191ч.3 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив привласнення та розтрату чужого майна , вчиненого повторно, тобто злочин, що передбачений ч.3 ст.191 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється працездатним невійськовозобов`язаним громадянином України, який не має постійної роботи, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілому в ході досудового розслідування не відшкодована.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує не тільки ступінь тяжкості та характер скоєного злочину, а й враховує обставини його скоєння, причини та умови, що привели обвинуваченого до скоєння цього злочину, а також враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі його матеріальний та сімейний стан та всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжкого і вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, каяття у скоєному, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину.
З урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи винного, суд на підставі ст.69 ч.2 КК України, приходить до висновку, що йому має бути призначене покарання, що передбачене санкцією ст.191ч.3 КК України, без застосування обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією цієї статті обвинувачення у виді позбавлення права обіймати певні посади чи заборони займатися певною діяльністю.
Як обставину, що характеризує особу обвинуваченого, суд враховує його попередню судимість, згідно з вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 03.07.2015 року.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68,70 ч.4 КК України, обвинуваченому має бути призначене для відбування покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі, а з урахуванням призначеного йому покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 03.07.2015 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 03.07.2015 року.
Таке остаточне покарання, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні являється дійсно щирим, а тому, з урахуванням всіх обставин справи, вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості виправлення, на підставі ст. 75 КК України, через звільнення від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням та із встановленням обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.3 ст.191 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням вимог ч.2 ст.69 КК України, - без призначення йому додаткового покарання, передбаченого ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення права займати певні посади і заборони займатися певною діяльністю.
У відповідності з вимогами ст.70ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 03.07.2015 року, яким його було засудженого до позбавлення волі на строк 2 роки, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні не обривався і підстав для обрання йому такого запобіжного заходу на час до набрання вироком законної сили не вбачається.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: