АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лісічанськ Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 24.01.2015 року приблизно в 00 год. 45 хв. разом із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись за адресою: м. Київ вул. Вишгородська, 26/2, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 . В цей час вони вступили у попередню змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, розподіливши ролі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_6 з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прослідували за ОСОБА_9 до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 приблизно о 01 год. 00 хв. наніс потерпілому удар кулаком своєї правої руки в область щелепи, від чого той впав на землю. Після цього ОСОБА_6 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесли ногами декілька ударів, точне число яких встановити не видалося можливим, ОСОБА_9 в область голови, спини та ноги, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, в результаті чого заподіяли йому садно - в правій надбрівній ділянці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_6 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відкрито викрали у ОСОБА_9 особисті речі, а саме:

- зимові чоботи «Тімберленд» вартістю 1875 грн. 00 коп.;

- електронний наручний годинник «Касіо 6-900-IVER» вартістю 1350 грн. 00 коп.;

- зимову куртку «Ріп Кьорл», яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якій знаходилися мобільний телефон «Леново Р-770» вартістю 670 грн. 00 коп. з картою пам`яті «Трансент», об`ємом 8 Гб, вартістю 129 грн. 00 коп.;

- рюкзак, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходилися: паспорт громадянина України, посвідчення водія, ідентифікаційний код платника податків, видані на ім`я ОСОБА_9 , кредитні та інші картки, які також для потерпілого матеріальної цінності не становлять, гаманець темно-коричневого кольору із шкірозамінника вартістю 325 грн. 50 коп. з грошовими коштами в сумі 700 грн.

Після цього ОСОБА_6 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5049 грн. 50 коп.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, в іншій частині вирок суду залишити без змін. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України. Так, прокурор вказує, що при звільнені обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням судом належним чином не враховано тяжкість та обставини правопорушення, а саме, що обвинувачений та невстановлена особа фактично роздягли потерпілого і залишили його лежати на землі у зимову пору року. Також суд дійшов помилкового висновку щодо щирого каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, оскільки останній переховувався від органу досудового розслідування, постійно змінював покази щодо обставин скоєного правопорушення, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Крім того наявність на утриманні ОСОБА_6 двох малолітніх дітей, як це зазначено у оскаржуваному вироку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є тяжким, поєднаний із нанесенням потерпілому множинних ударів, в тому числі і в область голови, а також те, що ОСОБА_6 виступав підбурювачем та безпосереднім виконавцем вчинення злочину, виконував у ньому основну роль першим наніс потерпілому удар в обличчя, а після падіння потерпілого на землю продовжив завдавати йому ударів ногами по різним частинам тіла, безпосередньо заволодів майном потерпілого та обернув його на свою користь.

Також суд першої інстанції не врахував належним чином негативні дані про особу обвинуваченого, який не працює, добровільно не відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Внаслідок неналежного врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, суд без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Тому вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.
Призначаючи ОСОБА_6 нове покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, колегія суддів враховує, крім вказаних вище даних про ступінь тяжкості злочину та особу обвинуваченого, позитивні дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні дитину 2010 року народження, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляцію прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного йому покарання.
Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк тримання його під варто з 09.06.2015 року до 30.11.2015 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 на виконання цього вироку.
В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Вирок Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Вирок Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3