Справа № 240/215/13-к
Провадження № 1-кп/240/22/16 р.
У Х В А Л А
Іменем України
09 лютого 2016 року смт. Олександрівка
Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого: - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: - ОСОБА_2
за участю
прокурора: - ОСОБА_3
обвинуваченого: - ОСОБА_4
обвинуваченого: - ОСОБА_5
захисника: - ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка обвинувальний акт у кримінальному проваджені зареєстрованому в ЄРДР за № 0000080 від 25 грудня 2012 року, та додані до нього документи з обвинувачення:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст.. Петроповловська, Курганінського району, Краснодарського краю РФ, що мешкає в АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білозерське, Донецької області, що мешкає в АДРЕСА_2 ;
у вчинені злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27.01.2016 року до Олександрівського районного суду з Апеляційного суду Запорізьскої області надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченних ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було виправдано за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, було скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 416 КПК України після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього кодексу в іншому складі суду.
Розділ IV КПК України, яким встановлені норми судового провадження у першій інстанції, починається статтею 314, яка містить норми про призначення та проведення підготовчого судового засідання.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрівського районного суду Донецької області № 2/12/16 від 29 січня 2016 року після повторного автоматизованого розподілу судової справи, 29.01.2016 року справу отримано головуючим.
Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею та 01.02.2016 року призначене підготовче судове засідання.
В підготовче судове засідання не з`явилися потерпілий ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_8 .
Суд вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, які не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , наполягаючи на їх явці в судове засідання, на місці ухвалив провести підготовче судове засідання за відсутності цих осіб.
Прокурор вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам КПК України та не підлягає поверненню прокурору, кримінальне провадження підсудне Олександрівському районному суду Донецької області, підстави для закриття провадження відсутні.
Захисник ОСОБА_6 вважав за можливе призначення судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 вважав за можливе призначення судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважав за можливе призначення судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, встановив наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, за наступних підстав.
1. Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, викладені не конкретно кожного обвинуваченого, та містять суперечності з анкетними даними обвинувачених.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що в обвинувальному акті має бути зазначено про висунення особі обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а також, власне, формулювання обвинувачення з достатніми даними, за якими можливо встановити наявність в діях певної особи ознак діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та обставини щодо підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Отже, формулювання обвинувачення має містити дані про подію кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, способу вчинення того чи іншого діяння та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; вказівку на форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також інші дані, необхідні для встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення.
При цьому формулювання обвинувачення згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладається незалежно від викладення фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, з зазначенням, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються.
При цьому в обвинувальному акті відсутнє обов`язкове формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, вказівки на форму вини, мотив і мету вчинення кримінальних правопорушень та інших даних, необхідних для встановлення в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складу злочинів, за яким вони обвинувачуються.
Європейський суд з прав людини у п. 34 справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (дивись рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (дивись рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Отже, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містить формулювання обвинувачення, в розумінні вимог ст. 3 КПК України, на порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті, при викладення фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що «під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , який здійснив ряд корисливих злочинів на території Добропільського району, на шлях виправлення не став, і знову скоїв злочини…» (а.с.2 т.2). Таке ж формулювання зазначено стосовно ОСОБА_5 . При цьому не зазначене коли саме і які злочини були вчиненні, що суперечить відомостям викладеним в анкетних даних обвинувачених, де зазначено, що вони раніше не засуджені.
Також суд звертає увагу на те, що при викладенні фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викладені ідентично, без конкретизації того, хто з них і які саме дії вчинив, відсутнє розмежування дій кожного з обвинувачених. В обвинувальному акті не зазначено, які саме інкриміновані дії відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, виконав кожен обвинувачений, якщо їх дії охоплюються єдиним умислом.
Викладення фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими у неконкретній та суперечливій формі порушує право обвинувачених на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення їм права на захист.
Недотримання вказаних положень закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченим суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
2.В обвинувальному акті при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, міститься посилання на висновки судової автотоварознавчої експертизи № 16 від 08.09.2012 року, яка є доказом по справі. Вимогами ст.. 291 КПК не передбачено, що обвинувальний акт може містити посилання на докази, отримані під час досудового розслідування.
3.В обвинувальному акті двічі зазначено, що кримінальним правопорушенням спричинено майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 85020 грн., що є порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.
4.Обвинувальний акт містить відомості про те, що матеріали провадження стосовно викрадення невстановленою особою насіння соняшника марки «Ясон», в кількості 180 кг. виділені в окреме провадження, що суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які не містять будь-яких відомостей про викрадення насіння соняшника марки «Ясон», в кількості 180 кг., невстановленою особою.
Обвинувальний акт містить відомості про обрання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 запобіжного заходу суддею Добропільського міського суду та перебування в проваджені Добропільського міського суду кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Викладення зазначених відомостей, що не стосуються кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у інкримінованих їм злочинах, не передбачено вимогами ст.. 291 КПК України.
5.В обвинувальному акті відсутні відомості про ім`я та по батькові слідчого та прокурора, що є порушенням п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України.
6.Обвинувальний акт підписаний тільки слідчим та не підписаний прокурором, який його затвердив, що є порушенням ч. 3 ст. 291 КПК України .
7.Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. За вимогами ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та й найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
За вимогами п. 8 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
В зв`язку з тим, що докази по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були отримані у порядку передбаченому Кримінально-процесуальним Кодексом України (1960 р.) суд звертає увагу на наступне.
В Реєстрі матеріалів досудового розслідування в Розділі І під №№ 16, 17, зазначені процесуальні дії: «допит обвинуваченого в остаточній редакції», які не передбачені КПК України (1960 р.).
В Реєстрі матеріалів досудового розслідування в Розділі ІІ під №№ 1, 2, зазначені процесуальні рішення: «повідомлення про підозру», з датами цього повідомлення: 27.08.2012 р. ОСОБА_4 ; 28.08.2012 року ОСОБА_5 .
Відповідні процесуальні рішення не були передбачені КПК України (1960 р.), на момент їх проведення.
В Реєстрі матеріалів досудового розслідування в Розділі ІІІ під №№ 1, 2 зазначені заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були застосовані до них за іншим кримінальним провадженням, за № 3 зазначений захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , якому в даному кримінальному провадженні не висунуто жодний обвинувачень, що не передбачено ст.. 291 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про таке процесуальне рішення як складання обвинувального акту та затвердження його прокурором.
В Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про таке процесуальне рішення, як повідомлення про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , після набуття чинності КПК України (2012 р.), що суперечить відомостям зазначеним в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було повідомлено про підозру.
8. Матеріали кримінального провадження, що надійшли до суду містять також обвинувальний акт складений російською мовою, з аналогічними порушеннями, з датою складення 25 лютого 2013 року та датою затвердження 19.03.2013 року (а.с.31-33 т. 2).
Відповідно до п.18) ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право: отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє.
Обвинувальний акт викладений російською мовою (а.с.31-33 т.2) не може вважатися копією обвинувального акту складеного державною мовою (а.с.2-5 т. 2), оскільки не відповідає даті його складання та затвердження «20 лютого 2013 року».
Оригінал обвинувального акту, копія якого російською мовою міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.31-33 т. 2), складений державною мовою з відповідними датами складання та затвердження, в матеріалах кримінального провадження відсутній.
Після перевірки обвинувального акту та доданих до нього матеріалів на відповідність ст.. 291 КПК України, прокурор свою думку не змінила, та вважає, що всі встановлені в підготовчому судовому засіданні недоліки можна буде виправити в судовому засіданні шляхом зміни обвинувачення, а деякі з недоліків вважає технічною помилкою слідчого та пояснювала їх тим, що зазначений обвинувальний акт був складений одним з перших після набуття чинності КПК України (2012 р.).
Захисник ОСОБА_6 змінив свою думку, зазначивши, що при виявлених в підготовчому судовому засіданні недоліках обвинувального акту, призначення судового розгляду на його підставі не можливе.
Обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою думку, та вважає за не можливе призначення судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 змінив свою думку, та вважає за не можливе призначення судового розгляду.
Повторно вислухавши думки сторін суд звертає увагу на те, що саме неухильне дотримання вимог закону щодо складання обвинувального акта, дає можливість обвинуваченому розуміти в чому саме він обвинувачується, та ефективно захищатись від висунутого обвинувачення, а суду за результатами розгляду провадження прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Зазначені недоліки в обвинувальному акті встановлені під час підготовчого судового засідання і не можуть бути виправленими під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення в суді відповідно до вимог ст.. 338 КПК України.
Повернення перевіреного судом обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430: у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбаченихо ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, прокурору, для усунення недоліків.
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом семи днів з дня її оголошення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд.
Суддя Олександрівського
районного суду ОСОБА_1