Код суду 233 Справа № 233/6282/15-к
Вирок
Іменем України
30 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кармірован Мардакертського району Азербайджан, вірменина, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює водієм у приватному підприємстві «Мультіфрукт», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, суд
На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими досудовим розслідуванням особами для насильницького підтримання влади самопроголошеної «Донецької народної республіки» було створено не передбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу о нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими доказами по справі.
Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зори належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. ст. 260 КК України (в редакції від 19.04.2014)як участь у не передбаченому законами України збройному формуванні.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 260 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
З урахуванням обставини, що пом`якшує покарання та особу обвинуваченого, його критичного ставлення до скоєного, що свідчать про намір стати на шлях виправлення та перевиховання та дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, суд приходить до висновку що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття покарання та про можливість застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком.
Речових доказів за провадженням немає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат по справі немає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. 349, 368, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя