АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001377 від 05.05.2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург Німеччина, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого, востаннє: 07.06.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185,71 72 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненого з місць позбавлення волі по хворобі 05.03.2014 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою, а строк призначеного покарання обраховано з моменту його затримання, а саме з 16 години 55 хвилин 12 серпня 2015 року.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , не заперечуючи правильність кваліфікації та доведеності вини її підзахисного, просила змінити вказаний вище вирок районного суду, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.
Провадження №11-кп/794/325/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія:ч.2ст.15,ч. 2 ст.185, КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Апеляційні вимоги обґрунтовувала тим, що районний суд хоч і призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, однак враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, предмет злочинного посягання автомобільний причіп «Бджілка», фактичну відсутність наслідків злочинного посягання, які істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого підзахисним кримінального правопорушення, то у суду першої інстанції були усі підстави для застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Крім того, вказувала, що в матеріалах кримінального провадження знаходиться довідка щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , у якій зазначено, що він є особою, яка хворіє на гепатит С та ВІЛ, у зв`язку з чим йому потрібна постійна кваліфікована медична допомога, яка можлива лише в умовах спеціалізованого медичного закладу, яка неможлива в установах виконання покарань.
Як зазначив суд у своєму вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, 05 травня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №7 по вул. Лужанській у м. Чернівці, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, намагався викрасти майно ОСОБА_11 , а саме: автомобільний причеп марки «Бджілка», д.р.н. НОМЕР_1 , вартістю 7000 грн.. однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, будучи затриманим потерпілим ОСОБА_11 на місці вчинення злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та основні доводи, викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила вирок суду першої інстанції, як законний та обґрунтований, залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, на підставі наступного.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, наведених у вироку, підтверджується усіма зібраними та ретельно проаналізованими доказами, яким дано остаточну юридичну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, і яка ніким не оспорюється.
Оскільки в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується міри покарання, то вона обрана ОСОБА_6 згідно загальних принципів призначення покарання.
Так, згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, даних про особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв органам досудового слідства, вибачився перед потерпілим, є хворою особою, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, що було визнано судом обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання районним судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і співрозмірне вчиненому.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини, які, на думку захисника, дають підстави для застосування більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, були повністю враховані судом при призначенні покарання та не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до злочинів проти власності, беручи до уваги кількість, вартість викраденого, мету, мотив, є особою раніше судимою, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний корисливий злочин, що дає усі підстави вважати, що він на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, а тому районний суд призначив ОСОБА_6 необхідне і достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
Саме таке реальне покарання, на думку колегії суддів, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого в майбутньому.
Посилання адвоката ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 є особою, яка хворіє на гепатит С та ВІЛ, у зв`язку з чим йому потрібна постійна кваліфікована медична допомога, яка неможлива в установах виконання покарань, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки при необхідності необхідна медична допомога йому може бути надана в установі виконання покарання.
Відповідно до ст.8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.
Таким чином, в установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим, в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.
Крім того, питання про можливість звільнення особи, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу від покарання або подальшого його відбування, вирішується відповідно до вимог ч.2 ст. 84 КК України за поданням начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. Медичне обстеження таких засуджених здійснюють спеціальні комісії.

За таких обставин, апеляційна карга захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не містить об`єктивно переконливих даних і обставин, не врахованих судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, а також нових даних, які б могли беззаперечно свідчити про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого виду покарання.

З огляду на вказані обставини, підстав для застосування вимог ст. 69, 75 КК України колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів вважає, що вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року є справедливим та обґрунтованим, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , слід відмовити.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3