Справа №11-537/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня 28 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Ященка В.А.

суддів Пархоменко О.М. Сінашенко В.Г.

з участю прокурора Кононенко К.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Глухівського міськрайонного суду від 8 липня 2010 року, яким,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимий:

- 4.04.1994 р. за ст.ст.17, 140 ч.2 ККУ на 2 роки позбавлення волі;

- 1.10.1997 р. за ст.ст.19,140 ч.3 ККУ на 2 роки виправних робіт;

- 19.02.2001 р. за ст.81 ч.3 ККУ на 3 роки позбавлення волі;

- 17.11.2003 р. за ст.ст.15 ч.2,185 ч.3 та 185 ч.2 ККУ на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 14.04.2004 р. за ст.185 ч.2 ККУ на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ст.121 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі, за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст.263 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю вироків, призначено 8 років позбавлення волі.

Судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на корись ВАТ «Укртелеком» 1 715 грн.12 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн. на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що у лютому 2007 року на міському цвинтарі у місті Глухові, знайшов штик від карабіну системи «Маузер» зразка 1898-1935 років, який є холодною зброєю та носив його при собі без передбаченого законом дозволу і який 10 квітня 2007 року у ОСОБА_2 був вилучений працівниками міліції під час особистого обшуку.

В ніч на 20 березня 2007 року, ОСОБА_2 на вулиці Пушкіна у місті Глухові, спустившись у колодязь де прокладені телефонні лінії, відрубав та викрав 64 метри кабелю електрозвязку, заподіявши Глухівському ЦЕЗ №2 ВАТ «Укртелеком» шкоду на загальну суму 1 715 грн. 12 коп.

Ранком 9 квітня 2007 року ОСОБА_2 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_3, за адресою вулиці Леніна, 36 у смт. Червоне, Глухівського району, разом розпивали спиртні напої. Коли у них закінчилось спиртне, ОСОБА_2 дав гроші ОСОБА_3, щоб той пішов та придбав ще горілки. ОСОБА_3 пішов, а ОСОБА_2 ліг спати. Прокинувшись близько 18-19 години, ОСОБА_2 побачив пяного ОСОБА_3 на ліжку у спальні. Обшукавши кишені ОСОБА_3, ОСОБА_2 не знайшов грошей, після чого він скинув ОСОБА_3 з ліжка і умисно завдав ОСОБА_3 декілька ударів у голову та тулуб, заподіявши ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких той помер.

Засуджений ОСОБА_2 на вирок суду подав апеляцію у якій зазначає, що 9 квітня 2007 року він був тверезий, що злочинів за які його засуджено він не вчиняв і доказів про це в матеріалах кримінальної справи, немає. Зважаючи на це засуджений просить виправдати його, а якщо для цього не буде підстав то обмежитись відбутими 3 роками 6 місяцями.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені у апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 винним себе у вчиненні злочинів не визнав, висновки суду про доведеність його вини у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.121 ч.2, 185 ч.2 та 263 ч.2 КК України, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які були детально проаналізовані судом та наведені у вироку.

Так, колегія суддів вважає, що рішення суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ст.263 ч.2 КК України є правильним. При цьому суд обґрунтовано послався на те, що після затримання ОСОБА_2 за підозрою у вчиненні злочину у приміщенні Глухівського відділу міліції у ОСОБА_2 при його обшуку було знайдено та вилучено штик від карабіну «Маузер», що підтверджується протоколом особистого обшуку ОСОБА_2. (т.1 а.с.51) Про те, що у ОСОБА_2 дійсно було знайдено та вилучено вказаний штик підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5. З досліджених судом пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що у його присутності, під час особистого обшуку у ОСОБА_2 було знайдено та вилучено Штик і ОСОБА_2 пояснив, що цей штик він знайшов на міському смітнику та постійно носив його з собою. Висновком судово-криміналістичної експертизи підтверджено, що штик вилучений у ОСОБА_2 є холодною зброєю. Про те, що ОСОБА_2 не мав передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї підтверджується повідомленням з дозвільної системи Глухівського відділу міліції. (т.1 а.с.55)

Зважаючи на це, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляції засудженого про те, що він не вчиняв злочину передбаченого ст.263 ч.2 КК України є необґрунтованими і передбачених законом підстав для задоволення апеляції в цій частині, немає.

Що стосується засудження ОСОБА_2 за ст.185 ч.2 КК України, то колегія суддів вважає, що таке рішення суду є законним та обґрунтованим, адже це рішення ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах. Колегія суддів вважає, що суд цілком правильно послався на пояснення самого ОСОБА_2, які він давав під час досудового слідства і у своїх свідченнях конкретно вказав у якому місці та яким чином він викрав телефонний кабель, який потім на смітнику обпалював його маючи намір дріт здати до пункту прийому металобрухту. Вказані пояснення ОСОБА_2 підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка підтвердила, що вона зустрілась з ОСОБА_2 на міському смітнику де той на вогнищі обпалював обмотки з кабелю і цікавився у неї куди можна здати кольоровий метал. Про те, що з підземних комунікацій на вулиці Пушкіна у місті Глухові дійсно було викрадено телефонний кабель підтверджується протоколом огляду місця події та пояснення свідка ОСОБА_8.

За таких обставин, доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України є необґрунтованими і передбачених законом підстав для задоволення апеляції в цій частині, немає.

Колегія суддів на підставі сукупності доказів, які досліджувались судом першої інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано засуджений за ст.121 ч.2 КК України. При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до протоколу огляду місця події у будинку №36 по вулиці Леніна у смт. Червоне, Глухівського району був виявлений труп ОСОБА_3 зі слідами насильницької смерті, а відповідно до висновків судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_3 настала від заподіяних йому тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_9, засвідчили, що вони бачили свого брата побитим, який згодом помер.

В процесі досудового слідства, ОСОБА_2 під час відтворення обстановки та обставин події на місці розповів та показав, як він побив ОСОБА_3, а при проведенні комісійної судово-медичної експертизи від 5 липня 2007 року та при проведенні додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 11 березня 2009 року було встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала від заподіяних йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, при обставинах які були продемонстровані ОСОБА_2 під час відтворення обстановки та обставин події. При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що судом першої інстанції детально перевірялись обставини побиття ОСОБА_3 на автобусній зупинці, Мацаковим та Пановим. В результаті аналізу сукупності доказів по даній справі і зокрема висновків цілого ряду судово-медичних експертиз, суд першої інстанції прийшов до правильного, що в результаті одного удару Пановим та двох ударів Мацаком, потерпілому не могли бути заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть. За таких обставин, висновки суду про те, що саме ОСОБА_2, побив ОСОБА_3, заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження від яких той помер є правильними, а тому доводи апеляції засудженого і в цій частині є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.ст.263 ч.2, 185 ч.2 та 121 ч.2 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з апеляцією засудженого в тій частині, що у справі відсутні докази того, що злочин відносно ОСОБА_3 він вчинив у стані алкогольного спяніння. В матеріалах кримінальної справи є свідчення ОСОБА_2, як підозрюваного так і обвинуваченого де він неодноразово стверджував, що у цей день, тобто 9 квітня 2007 року він разом з ОСОБА_3 розпивали спиртні напої. Під час розгляду справи у суді, ОСОБА_2 також підтвердив це. У звязку з цим, висновок суду, стосовно того що ОСОБА_2 під час вчинення злочину відносно ОСОБА_3, перебував у стані алкогольного спяніння, є правильним.

Міра покарання засудженому призначена з дотриманням вимог ст.65 КК України, при цьому судом в повному обсязі враховані обставини при яких були вчинені злочини, дані про особу засудженого, а також суспільно-небезпечні наслідки, які настали від його злочинних дій. З огляду на це, підстав вважати, що засудженому призначено занадто суворе покарання, немає.

Таким чином, вказані обставини вказують на те, що вирок суду відносно ОСОБА_2 є законний та обґрунтований, а покарання яке йому призначено судом є справедливим, а тому передбачених законом підстав для задоволення апеляції засудженого та скасування чи то зміни вироку суду, немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.362,365,366,377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду від 8 липня 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_11