Справа №487/3762/15-к 28.10.2015 28.10.2015 28.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/610/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.187 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок змінити, призначивши менш суворе покарання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок змінити, на підставі ст.ст.69,75 КК України пом`якшити покарання та звільнити від його відбування.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття - 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві власності.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на корить держави судові витрати у розмірі 552 грн. 42 коп. на залучення експерта; на користь потерпілої ОСОБА_9 відшкодування майнової шкоди у розмірі 8050 грн. і на користь потерпілої ОСОБА_10 - 3615 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає призначене покарання занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого.
Зазначає, що ОСОБА_6 вину свою визнав повністю, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, приймав участь у бойових діях під час проходження військової служби в Косово в 2010-2011 роках, має постійне місце проживання, посередні характеристики.
Крім того, хворіє на гепатит та некроз голівки тазостегнової кістки 3-4 стадії, що потребує хірургічного втручання; та на момент вчинення злочину страждав больовим синдромом, були потрібні гроші на ліки та знеболювачі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає, що судом не у повній мірі оцінені пом`якшуючи покарання обставини, а саме прийняття участі в бойових діях та наявність захворювання, яке викликає больовий синдром.
Вказує, що хворіє на синовіт, який потребує хірургічної операції, больовий синдром від якого спричиняє фізичні та душевні страждання, через що він втратив самоконтроль, дійшов до відчаю та вчинив злочини.
Крім того, судом не враховано пом`якшуючи обставину - активну участь у розкритті злочину.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 22 лютого 2015 року приблизно о 18 год. 50 хв., реалізуючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, маючи при собі заздалегідь приготовлений фрагмент жіночих капронових колгот чорного кольору (для приховування обличчя) та ніж, зайшов до приміщення майстерні з ремонту одягу, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_10 , якій, з погрозою застосування ножа, висловив вимогу щодо передачі йому ювелірних виробів та грошових коштів.
Потерпіла, усвідомлюючи реальну загрозу її життю та здоров`ю, передала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 72 грн., золоту каблучку, вагою 2,79 гр., після чого обвинувачений заволодів золотим ланцюжком вагою 3,32 гр., який зняв з шиї потерпілої, спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 3615,80 грн.
26 лютого 2015 року, приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_6 , реалізуючи умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, маючи при собі заздалегідь приготовлений фрагмент жіночих капронових колгот чорного кольору (для приховування обличчя) та ніж, зайшов до приміщення майстерні з ремонту одягу, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилась ОСОБА_9 , якій, з погрозою застосування ножа, висловив вимогу щодо передачі йому ювелірних виробів та грошових коштів.
Потерпіла, усвідомлюючи реальну загрозу її життю та здоров`ю, передала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 150 грн. та дві золоті каблучки, вагою 5 гр. кожна. Після цього, перевіривши відсутність ланцюжка на шиї потерпілої, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 8050 грн.
Вчинене обвинуваченим кваліфіковане судом за ч.1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та за ч.2 ст.187 КК України, тобто розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника та думку обвинуваченого на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення оскаржуваного вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація ним скоєного апелянтами не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
При призначенні покарання обвинуваченому, судом 1-ї інстанції враховані ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 (тяжкий злочин), дані про його особу - наявність судимості, посередню характеристику, відсутність роботи, утримання малолітньої дитини, хворобу, що викликає больовий синдром, участь обвинуваченого в бойових діях, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Зваживши на викладене, районний суд дійшов висновку про необхідність покарання обвинуваченого лише у виді позбавлення волі та на визначений у вироку строк.
З таким рішенням суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки ОСОБА_6 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив два епізоди тяжкого насильницького злочину, до яких ретельно готувався, перебуває на обліку, як особа, що вживає наркотичні засоби, не працює, вчинив нові злочини через пів року після звільнення від відбування покарання за амністією, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про схильність до продовження злочинної діяльності.
Отже, обвинувачений є особою, що становить небезпеку для суспільства, тому має відбувати покарання у кримінально-виконавчій установі, як і зазначив суд у вироку.
Підстав для застосування до призначеного йому покарання положень ст.ст.69,75 КК України, про що просять обвинувачений і захисник, апеляційний суд не вбачає.
Доводи про задовільну характеристику, каяття, визнання вини, наявність утриманця, участь у бойових діях, захворювання є не суттєвими, тому як ці обставини вже враховані районним судом, внаслідок чого обвинуваченому призначено покарання у нижчій межі санкції кримінальних законів, за якими його засуджено, а за сукупністю злочинів застосовано принцип повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про надмірну суворість остаточного покарання.
Твердження про активне сприяння розкриттю злочинів не ґрунтується на матеріалах провадження.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 розуміє тяжкість та недопустимість у наступному скоєння злочинів, не є обставиною, яка істотно знижує суспільну небезпеку особи обвинуваченого та скоєних ним злочинів.
Не є такою обставиною і доводи обвинуваченого, що ці злочини він вчинив внаслідок втрати самоконтролю через тяжку хворобу.
З урахуванням викладеного, наведені апелянтами доводи є неприйнятними, отже вирок зміні не підлягає.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Головуючий
Судді: