УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Галапаца І.І.

Суддів Волинця М.М., Макойди З.М.

з участю прокурора Цемеха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляцію ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2010 року,

встановила:

цією постановою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанови старшого слідчого прокуратури Волинської області ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальних справ: від 18 березня 2009 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за фактом заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження з метою залякування потерпілого або його родичів чи примусу до певних дій, за ознаками злочину, передбаченого ст. 122 ч. 2 КК України, а також відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за фактом погрози вбивством за ст. 129 ч. 1 КК України; від 19 березня 2009 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 185, 187, 189 КК України; від 19 березня 2009 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 15-115 КК України.

В апеляції ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що здобуте судом було залишено без належної оцінки, а лише зазначено, що при винесенні оскаржуваних постанов дано належну оцінку показанням обвинувачених щодо заподіяння йому гостро-ріжучими предметами численних ударів в життєво важливий орган і спричинення тілесних ушкоджень, проведено відповідні судово-медичні експертизи, відтворення обстановки та обставин події, проведено очні ставки між ним та обвинуваченими.

Наголошує, що судом було допущено неповноту дослідження матеріалів справи, а зокрема те, що органом досудового слідства були вжиті заходи по фальсифікації кримінальної справи, так як разом з листом Генеральної прокуратури України від 24 грудня 2008 року № 06/2-11271-06 (т.1 а.с.110) до прокуратури Волинської області були надіслані вказівки на двох аркушах, а слідчий дані вказівки до матеріалів кримінальної справи не долучив і факт їх наявності приховав.

Акцентує, що судом першої інстанції ігноровано його клопотання про витребування наглядового провадження по справі, де зберігаються дані вказівки, а про наявність у наглядовому провадженні таких в судовому засіданні повідомив слідчий Назарук О.Ю.

Також зазначає, що судом проігноровано той факт, що органами досудового слідства не виконані вказівки Луцького міськрайонного суду від 01 серпня 2008 року, зокрема про необхідність допитати його на предмет усунення протиріч стосовно кількості зниклого майна (т.1 а.с.101).

Крім цього наголошує, що не відповідає обставинам справи і вимогам закону висновок суду, що доводи скаржника будуть перевірені в ході розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.122, ч.1,2 ст.125 КК та ОСОБА_4 за ч.1 ст.162, ч.1,2 ст.125 КК, оскільки Галицьким районним судом не буде розглядатись кримінальна справа про обвинувачення вищевказаних осіб, а буде розглядатись лише подання органів досудового слідства про звільнення їх від кримінальної відповідальності у звязку із застосуванням Закону України "Про амністію" від 12 грудня 2008 року.

Просить постанову районного суду скасувати, направити скаргу на новий судовий розгляд в суд І інстанції, провести попередній розгляд справи і вирішити питання про витребування з прокуратури Волинської області наглядового провадження по справі з метою його огляду в судовому засіданні.

В запереченні на апеляцію прокурор відділу прокуратури Волинської області зазначає, що постанова районного суду є законною, обгрунтованою, такою, що відповідає вимогам КПК України та просить залишити її без зміни, а апеляцію ОСОБА_5 без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що районний суд в судовому засіданні зясував, що при винесенні оскаржуваних постанов дано належну оцінку показанням обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_1 гостро-ріжучими предметами численних ударів в життєво важливий орган і спричинення тілесних ушкоджень, проведено відповідні судово-медичні експертизи, відтворення обстановки та обставин події, проведено очні ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_6, вжито всіх можливих заходів щодо допиту ОСОБА_7

Також, на думку колегії суддів, районним судом дано належно оцінено те, що в ході розслідування кримінальної справи, із врахуванням наявної доказової бази, діям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була надана належна правова оцінка та пред'явлено останнім обвинувачення у вчиненні саме тих злочинів, ознаки яких містилися у їх діях.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова районного суду прийнята на підставі дослідження всіх доводів скаржника з вивченням матеріалів кримінальної справи, перевірки всіх даних в ході судового розгляду із заслуховуванням пояснень сторін, в тому числі і слідчого, який приймав оскаржувані рішення, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2010 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18 березня 2009 року, 19 березня 2009 року, 19 березня 2009 року, залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий

Судді