Справа № 152/129/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019,

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мончинці Красилівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
15 грудня 2015 року, біля 16 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , біля водоймища побачив зграю гусей та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів викрав одну гуску, яка належала ОСОБА_5 , після чого приніс її до свого домоволодіння та розпорядився викраденою гускою на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 300 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що в середині грудня 2015 року, точної дати він не пам`ятає, в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, біля водоймища побачив зграю гусей та викрав одну гуску, яка належала ОСОБА_5 , після чого приніс її до свого домогосподарства, а згодом спожив її. Про вчинене він дуже шкодує та попросив його суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений та прокурор у судовому засіданні, а потерпіла у письмовій заяві, адресованій суду, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним вини та щире каяття, а також те, що шкода, завдана злочином, повністю відшкодована, що вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_5 . Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1