УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі трьох професійних суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю прокурора ОСОБА_5
Обвинуваченого ОСОБА_6
Захисника ОСОБА_7 .
У судовому засіданні колегією суддів поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку утримання обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні прокурор висловив думку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати. Згідно обвинувального акту у діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 115 КК України. Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення прокурор підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений висловили думку, що відпала потреба в утриманні обвинуваченого під вартою та просили змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Суд, заслухавши думку прокурора,обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється захиснику і уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. ОСОБА_6 , враховуючи обставини скоєння злочину, може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальній провадженню шляхом тиску на потерпілу, змінити місце проживання, ухилятися від суду та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що перебуваючи на волі, обвинувачений зловживав алкогольними напоями, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, а обвинувачений не заперечував, що вказує на відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та визнаної в суспільстві належної соціальної поведінки, а тому суд вважає, що підстав для зміни міри запобіжного заходу на особисте зобов`язання не має та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 331 ч. 1, 350 КПК України, суд -
Продовжити ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та тримати під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби м. Києва та Київської області.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , на 60 діб до 09.11.2015 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: