Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4,
розглянувши в судовому засіданні 20 серпня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року, якою відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2011 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 8 грудня 2011 року щодо ОСОБА_6, та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року щодо цієї постанови,

в с т а н о в и л а:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2011 року ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджено: за ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма транспортними засобами строком на 3 роки. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 50000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 8 грудня 2011 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_5 у вересні 2014 року звернулась з касаційною скаргою.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року ОСОБА_5 відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_6 у зв'язку із пропуском строку на касаційне оскарження.

В порядку ст. 353 КПК України 1960 року ОСОБА_5 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку щодо ОСОБА_6 і постановою від 12 грудня 2014 року у задоволенні її клопотання відмовлено, а касаційну скаргу визнано такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області постанову місцевого суду від 12 грудня 2014 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 ставить питання про скасування судових рішень у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону. Вказує на те, що вона пропустила строк на касаційне оскарження з поважних причин, а тому в суду було достатньо підстав для його поновлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, яка визначає порядок і строки касаційного оскарження, встановлено, що касаційна скарга на судові рішення, передбачені ч.2 ст. 383 КПК України 1960 року, може бути подана протягом 3 місяців з моменту набрання ними законної сили. Пропущений процесуальний строк може бути відновлений у випадку, передбаченому ст. 353 КПК України 1960 року, тобто за клопотанням особи, яка має право на оскарження судового рішення, до суду, який його постановив, за наявності до цього поважних причин.

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась з клопотанням до Харківського районного суду Харківської області про поновлення їй строку на касаційне оскарження оскарження вироку цього ж суду від 30 серпня 2011 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 8 грудня 2011 року щодо ОСОБА_6 Підставою для поновлення строку зазначила те, що вона тривалий час перебувала на лікуванні, що перешкодило їй своєчасно подати касаційну скаргу.

Перевіривши вказані обставини та взявши до уваги те, що вирок щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 8 грудня 2011 року суд дійшов до обґрунтованого висновку, що названа потерпілою ОСОБА_5 причина пропуску строку на касаційне оскарження не є поважною і не дає підстав для поновлення строку оскарження судових рішень. При цьому судом була надана належна оцінка тим обставинам, що потерпіла ОСОБА_5 пропустила строк на касаційне оскарження вироку на 2 роки 10 місяців, а термін перебування у лікувальних закладах у неї не був безперервним і тому вона мала всі можливості для реалізації свого права на оскарження судового рішення, але ним не скористалась.

З висновками суду першої інстанції погодився й апеляційний суд, про що в ухвалі від 24 березня 2015 року наведено переконливі мотиви про визнання неспроможними доводів потерпілої ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

На думку колегії суддів, ці висновки суду першої та апеляційної інстанції обґрунтовані, тому вона погоджується з ними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_5 про незаконність відмови у відновленні цього строку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, п.п.11,15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року, якою відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2011 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 8 грудня 2011 року щодо ОСОБА_6, та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року щодо цієї постанови, залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_5, - без задоволення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3