Справа № 161/2730/14-к
Провадження № 1-кс/161/782/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 19 лютого 2014 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання заступника начальника відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді судді Ківерцівського районного суду, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, виконуючи владні повноваження, під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 поданого 24.06.2008 року до Жидичинської сільської ради про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення кооперативу «Кварц», діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на ухвалення завідомо неправосудного рішення у вказаній цивільній справі на користь ОСОБА_6 , у жовтні 2008 року повторно одержав від ОСОБА_7 хабар у вигляді пральної машини «SAMSUNG-S862» вартістю 1 440 грн. та грошові кошти в сумі 1 200 грн. В подальшому, 14.05.2009 суддя ОСОБА_4 ухвалив, підписав та проголосив завідомо неправосудне рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_6 до Жидичинської сільської ради та визнав за ним право власності на нежитлове приміщення кооперативу «Кварц».

Крім того, діючи за порадами судді ОСОБА_4 , ОСОБА_8 07.06.2010 року подав до Ківерцівського районного суду позовну заяву його дружини ОСОБА_9 до відділу ДВС районного управління юстиції та Управління Ківерцівському районі про визнання права власності на автомобіль «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , звільнення його з-під арешту, надання можливості сплатити половину вартості даного транспортного засобу під час його оплатного вилучення та залишення у власності ОСОБА_10 . Після чого, суддя ОСОБА_4 08.06.2010, діючи умисно, з корисливих мотивів, постановив, підписав та проголосив завідомо неправосудну ухвалу про відкриття провадження у вказаній цивільній справі. Продовжуючи свої злочинні дії, суддя Підгорний LI. 18.06.2010 року та 23.06.2010 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно одержав від громадянина ОСОБА_11 хабар на загальну суму 4 000 грн. за прийняття рішення на користь ОСОБА_11 та його дружини.

13 лютого 2014 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368 КК України (у редакції, яка діяла на час вчинення злочину) та ч. 2 ст. 375 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та його вини у скоєному є наявність достатніх доказів здобутих в ході досудового розслідування. Такими доказами є заяви та показання свідків ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які категорично підтвердили факти передачі підозрюваному у 2008 та 2010 роках пральної машини «SAMSUNG WF-S862» та грошових коштів, як хабар, за прийняття рішень на їх користь у цивільних справах; протоколом обшуку від 06.08.2010 року в квартирі сина судді ОСОБА_4 - ОСОБА_13 в м. Харкові, відповідно до якого виявлено та вилучено пральну машину «SAMSUNG WF-S862», протоколом виїмки в ОСОБА_7 записника, в якому він занотовував ідентифікуючі дані про всі побутові прилади та техніку, яка була чи є в нього в наявності, в т.ч. і про пральну машину, яку він придбав в якості хабара для ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події від 23.06.2010 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 вилучено 35 купюр по 100 гривень, які йому під контролем попередньо передані; висновком хімічної експертизи № 262/853 від 16.08.2010 року, згідно якої на долонях рук ОСОБА_4 виявлено ті ж самі хімічні речовини, якими оброблявся предмет хабара; висновком експертизи відео-звукозапису № 112/3 від 19.10.2010 року, згідно якого встановлено аутивну схожість розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , що відбулась 23.06.2010 року під час передачі ОСОБА_14 хабара; висновком криміналістичної експертизи звукозапису № 4146/4147 від 06.12.2013 року, відповідно до якої на досліджуваній фонограмі, виконаній 23.06.2010 року під час передачі ОСОБА_14 хабара ОСОБА_4 , зафіксовано усне мовлення ОСОБА_11 та ОСОБА_4 ; матеріалами цивільних справ за позовом ОСОБА_6 до Жидичинської сільської ради про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення кооперативу «Кварц» та за позовом ОСОБА_12 до відділу Державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції та Управління державного казначейства в Ківерцівському районі про визнання права власності на автомобіль «ВАЗ-2І09», д.н.з. НОМЕР_1 , звільнення його з-під арешту, надання можливості сплатити половину вартості даного транспортного засобу піж час його оплатного вилучення та залишення у власності ОСОБА_12 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_15 вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що утворює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, є обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 , як особисто, так із використанням зв`язків, здобутих під час роботи на посаді судді та голови Ківерцівського районного суду, може здійснювати незаконний тиск та незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 .

Обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України забезпечить можливість всебічного дослідження усіх обставин кримінального провадження та встановлення винних осіб.

Покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України забезпечить належну його поведінку під час досудового розслідування, а саме: забезпечить вчасне прибуття для проведення слідчих дій, своєчасне надходження викликів та повідомлень від слідчого на відповідні адреси проживання, неможливість втекти від слідчого, прокурора та суду, в тому числі за кордон, та убезпечить від незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав в ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є

забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних

обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

При розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ прокуратури Волинській області знаходиться кримінальне провадження № 0000111 від 27.09.2013 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Також встановлено, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375 КК України. При цьому не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 цього Кодексу, і на який вказує прокурор.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375 КК України. При цьому не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 цього Кодексу, і на який вказує прокурор. А тому за таких обставин, приходжу до висновку покладення на ОСОБА_4 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого прокуратури Волинської області ОСОБА_17 .

Керуючись ст. ст. 176-179, 193,194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заболотці Іваничівського району Волинської області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта вища, раніше не судимого прибувати за кожною вимогою до слідчого прокуратури Волинської області ОСОБА_17 .

В решті клопотання відмовити.

Строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1