Справа № 154/2891/14-к Провадження №11-кп/773/393/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.125 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

виправданого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2015 року, щодо -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Вардадзор Мартунінського району Республіки Вірменія, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, працює приватним підприємцем, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, несудимий, який
виправданий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення 7940грн. майнової та 50000грн. моральної шкоди, завданої злочином, відмовлено повністю.

Вироком вирішено питання про речові докази та арешт майна.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що він, 25 липня 2014 року, близько 19.00год, в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , який виник з приводу спору щодо права власності на вказане помешкання, умисно, руками схопив його за плече та руку й силою шарпав, з метою виштовхати з квартири, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців, саден правої руки та тулуба, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані як нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, та неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всі доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені та відхилені без належного спростування. Вважає, що органами досудового слідства здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, за який тому було повідомлено про підозру. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У поданій апеляційній скарзі потерпілий, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає що органами досудового слідства зібрано достатньо доказів того, що в даному випадку в діях ОСОБА_13 відсутня необхідна оборона, а тому висновок про відсутність в діях останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є безпідставними. Крім того, судом за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та задовольнити цивільний позов.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу потерпілого з викладених у них підстав, потерпілого та представнка, які підтримали як свою скаргу, так і скаргу прокурора, захисника та виправданого, які заперечили скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а скарга потерпілого до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про відсутнійсть в діях ОСОБА_8 складу злочину, оскільки останній діяв в межах необхідної оборони. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Згідно з ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Закріплене ст.36 КК України право кожного на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання є важливою гарантією реалізації конституційних положень про непорушність прав та свобод людини і громадянина, про невід`ємне право кожної людини на життя, недоторканність її житла й майна, а також забезпечує умови для захисту суспільних інтересів та інтересів держави.

При постановленні вироку суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з чим погоджується і апеляційний суд щодо того, що кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Дана належна правова оцінка як показанням всіх свідків, так і рішенням судів щодо цивільно-правових відносин між виправданим та потерпілим.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд прийшов правильного висновку, що за даних обставин мало місце фактично виселення сім`ї ОСОБА_8 і тому у виправданого виникло право на необхіду оборону, з чим погоджується і апеляційний суд.

Погоджується апеляційний суд і з тим, що, оскільки ОСОБА_8 , захищаючи житло та майно, у якій проживає він та члени його сім`ї, під час шарпанини яка виникла між ним та ОСОБА_9 , схопив руками за плече ОСОБА_9 й з силою шарпав з метою виштовхати його з квартири, заподіявши при цьому легкі тілесні ушкодження, в присутності трьох наляканих малолітніх дітей та дружини, а також групи сторонніх чоловіків, які самоправно знаходились у належній обвинуваченому квартирі та проводили заміну його дверного замка, а також ставили вимогу про виселення з даної квартири, в обстановці що склалась, та при цьому не вчинив будь-яких інших протиправних дій, у яких би він обвинувачувався, суд визнав його дії необхідною обороною, без перевищення її меж.

Сам потерпілий не діяв в межаж чинного законодавства, намагаючись реалізувати своє право неправомірним шляхом.

Наявність рішення апеляційного суду в цивільній справі, яке є в матеріалах провадження, не надавала права потерпілому вчиняти дії (заміна замка, проведення відеозйомки, проникнення до житла з сторонніми особами без законного дозволу), які стали причиною конфлікту, а тому і не дає підстави суду прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого злочину.

Доводи прокурора та потерпілого, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку.

Разом з тим, ч.3 ст.129 КПК України передбачено, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд частково задовольняє скаргу потерпілого, змінює вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині цивільного позову.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 залишити без розгляду.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді