Справа № 731/502/15-к
Провадження № 1-кп/731/54/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Варва Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого шофером СТОВ «Дружба-Нова», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 20 липня 2015 року близько 23 години 45 хвилин, перебуваючи біля входу в кафе «Пікнік», що в смт. Варва Чернігівської області по вулиці Ломоносова, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в праву сторону обличчя щелепу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми у формі струсу головного мозку, підвивиху 1-2 правих верхніх зубів, забійної рани на верхній губі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 318 від 21 липня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні пред`явленого обвинуваченням кримінального правопорушення визнав в тому, що тілесні ушкодження заподіяв шляхом нанесення удару долонею по щелепі потерпілого ОСОБА_4 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він заподіяв удар ОСОБА_4 у відповідь на те, що останній у грубій формі відмовив припалити йому цигарку.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали обвинувачення. Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він разом зі своїми друзями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відпочивали перед входом в кафе «Пікнік». В цей час з літньої площадки цього ж кафе вийшли троє старших по віку чоловіків. Серед них був і обвинувачений ОСОБА_6 . Він залишив свою компанію, підійшов близько до них. По його зовнішньому вигляду, хиткій ході та запаху алкоголю з ротової порожнини було видно, що ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння. Звернувшись до ОСОБА_11 , ОСОБА_10 сказав, що вона хороша дівчина, а на його адресу та адресу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 висловився: « ОСОБА_12 ви всі лохи». Після того, як він ( ОСОБА_13 ) запитав, чому він їх так називає, ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком в праву щелепу. Він намагався нанести ще удар, проте йому завадив хтось із його товаришів. Після цього зателефонували в міліцію, викликали їх на місце події, а згодом звернувся в лікарню.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 частково своєї вини, його вина підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що 20 липня 2015 року пізно ввечері разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 відпочивали біля кафе «Пікнік», що знаходиться в селищі по вулиці Ломоносова. Близько 22 год. 40 хв. з літнього майданчику кафе вийшло троє чоловіків та присіли на огорожу кафе. Через декілька хвилин після цього один з них звернувся до ОСОБА_7 і тут же решту компанії назвав «лохами». На запитання ОСОБА_4 чому він їх так назвав, чоловік сказав, що зараз пояснить, вдаривши ОСОБА_16 в щелепу. Пізніше з`ясувалося, що це був ОСОБА_6 , якого відразу після удару забрали товариші. За зовнішніми ознаками ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння. Вони на місце пригоди викликали міліцію, поте ОСОБА_10 ніхто не затримав і закликали помиритися.

Свідок ОСОБА_17 також визнав той факт, що його брат ОСОБА_6 наніс удар потерпілому ОСОБА_18 , проте зазначив, що моменту заподіяння удару він не бачив. Крім того свідок заперечив факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що показання потерпілого, та показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 беззастережно узгоджуються та не мають жодних розбіжностей, а тому їх слід покласти як докази вини ОСОБА_6 у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- заявою потерпілого про нанесення йому тілесних ушкоджень (а. с. 6 крим. провадження);

- висновком судово-медичної експертизи № 318 від 21 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 було заподіяно закриту черепно-лицеву травму у формі струсу головного мозку, підвивиху 1-2 правих верхніх зубів, забійної рани на верхній губі. Вищезазначена черепно-лицева травма утворилася в результаті не менше ніж від однієї ударної травматичної дії тупого предмету, можливо «кулака руки», в ділянку розташування рани на верхній губі і могла утворитися 20 липня 2015 року. Заподіяна черепно-лицева травма відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а. с. 15-16 крим. провадження);

- іншими матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Обираючи вид та міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей. Суд також враховує відсутність пом`якшуючих обставин та те, що не було встановлено обтяжуючих покарання обставин. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе з метою виправлення ОСОБА_6 і запобігання вчиненню ним інших злочинів, призначити йому покарання у виді виправних робіт, але не на максимальний строк.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому не обирався, підстав обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили також немає.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 1 877,87 грн. на відшкодування майнової шкоди, затрачених на його лікування, 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 1 000 гривень на відшкодування витрат, затрачених на представника позивача (а.с. 22-24). Зазначені позовні вимоги обвинувачений ОСОБА_6 визнав в частині затрат на придбання ліків, а врешті позовні вимоги не визнав.

Дослідивши докази, та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Як вбачається з доданих потерпілим доказів, він на протязі 10 днів (з 21 липня 2015 року по 31 липня 2015 року) перебував на стаціонарному лікуванні у Варвинській ЦРЛ та на лікуванні у стоматологічній поліклініці м. Прилуки і на придбання ліків ним було затрачено власних коштів 1877.87 гривень (а.с. 25-30). Суд визнає цю суму матеріальної шкоди доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Зазначена сума позовних вимог визнана і самим обвинуваченим ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину потерпілий зазнав фізичного болю, мав докладати додаткових зусиль для організації і нормалізації свого життя. Для відновлення свого здоров`я потерпілий змушений був лікуватися як за місцем свого проживання, так і в м. Прилуки.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого, ступень тяжкості негативних наслідків від заподіяних тілесних ушкоджень, ступінь вини відповідача, а саме його вина є прямим наслідком заподіяних фізичних та моральних страждань, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 не вживав ніяких заходів щодо відшкодування шкоди та відновлення здоров`я у добровільному порядку. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 2000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, витрати, пов`язані з наданням допомоги представника потерпілого, не можуть бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки статтею 120 КПК України визначено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді

шести місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків із суми заробітку засудженого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 1877.87 гривень матеріальної шкоди та 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього в сумі 3877 гривень 87 копійок. В іншій частині заявленого позову відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1