Справа № 1013/4030/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кафтанова В.В.,

при секретарі Гаркуші Ю.В.,

з участю прокурора Слизькоухої О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу за фактом безвісного зникнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, які 20.07.1995 пішли з дому і не повернулися, за ознаками складу злочину, передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.), для вирішення питання про її закриття у звязку із закінченням строків давності та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, -

встановив:

Дана кримінальна справа порушена 21.08.1995 в.о. прокурора м. Ірпеня ОСОБА_3 за фактом безвісного зникнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які 20.07.1995 року пішли з дому і не повернулися за ст. 93 п. «Г»КК України (1960 року).

В ході досудового слідства встановлено, що 20.10.95 ОСОБА_4 предявлено обвинувачення за ст. 94 КК України (1960р.) і цього ж дня обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО Київської області.

20.10.95 ОСОБА_4 оголошено в розшук у звязку з скоєнням ним вбивства.

В ході досудового слідства по справі встановлено, що ОСОБА_5, мешканець м. Бердичева Житомирської області, в червні 1995 року приїхав в м. Київ до свого знайомого ОСОБА_6 шукати роботу, де познайомився з ОСОБА_4 та ОСОБА_7

20.07.1995 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запропонували йому та ОСОБА_7 з'їздити в смт. Буча Київської області. Приїхавши в смт. Буча Київської області ОСОБА_6 зустрів ОСОБА_2, якого в послідуючому завів до будинку своїх батьків та залишив з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 а сам разом з ОСОБА_4 поїхав у невідомому напрямку.

21.07.95 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_6 приїхав разом з ОСОБА_4 на автомобілі НОМЕР_1 та, забравши з собою ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, поїхали всі разом до поля радгоспу «Київський», який знаходиться між смт. Буча та с. Мироцьким Київської області. На польовій дорозі ОСОБА_6 зупинився та вийшов з машини. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_2 та на ґрунті неприязних стосунків наніс йому ножеві поранення в область спини, від яких останній помер на місці. За вказівкою ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 викопали на ґрунтовій дорозі яму, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 витягнули з багажника автомобіля труп гр. ОСОБА_1, поклали його в яму, а зверху в яму поклали труп ОСОБА_2 Після чого засипали яму землею та всі разом зникли з місця події, після чого ОСОБА_5 поїхав в м. Бердичев. Знаючи про місце захоронення трупів та про вбивство двох осіб ОСОБА_5 правоохоронні органи не повідомив.

20.10.1995 року винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 94 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та оголошено його розшук, однак прийнятими оперативно-розшуковими заходами встановити його місцезнаходження не вдалось.

11.08.11 досудове слідство у кримінальній справі № 61-629 було зупинено слідчим прокуратури міста Ірпеня ОСОБА_8 на підставі п. 1 ст. 206 КПК України.

15.12.11 дана кримінальна справа прийнята до свого провадження слідчим прокуратури міста Ірпеня ОСОБА_9

З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що достовірно встановлено особу яка вбила ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які 20.07.1995 р. ним був ОСОБА_6, якого 08.09.95 було вбито двома пострілами в голову на території Переяслав-Хмельницького району Київської області (по даному факту 09.09.95 порушено кримінальну справу № 67-439 за ст. 93 п. «г»КК України 1960 р.)

Окрім цього 31.10.95 року ОСОБА_5 предявлено обвинувачення за ст. 187 ч. 1 КК України (1960 р.) за неповідомлення про вчинення злочину передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.)

06.02.96 дії ОСОБА_5 перекваліфіковано на ст. 186 КК України (1960 р.) як заздалегідь необіцяне приховування злочину передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.).

07.02.96 ОСОБА_5 предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (1960 р.).

15.02.96 з матеріалів кримінальної справи № 61-629 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_10, виділено матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України (1960р.).

Разом з цим, вину ОСОБА_5 у скоєнні даного злочину (неповідомлення про вчинення злочину) без безпосередніх виконавців вбивства (ОСОБА_4 та ОСОБА_6М.) довести не представляється можливим, а вирок по даним матеріалам може бути винесено лише після винесення вироку стосовно ОСОБА_4

25.01.01 кримінальна справа у відносно ОСОБА_10 закрита на підставі ст.ст. 213, п. 2 ст. 6 КПК України за недоведеністю його участі у скоєнні вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2

05.12.08 вищевказана постанова про закриття кримінальної справи скасована.

26.12.08 кримінальну справу порушено щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 186 КК України (1960 р.) закрито у звязку з закінченням строків давності, а кримінальну справу порушену щодо ОСОБА_10 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 93 п. «г»КК України (1960 р.) закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Додатково допитаний 21.05.10 як обвинувачений ОСОБА_5 показав, що після того, як ОСОБА_6 завдав кілька ударів ножем ОСОБА_2, то передав ніж ОСОБА_4, щоб той добив ОСОБА_2, проте ОСОБА_4 відмовився це робити та повернув ніж ОСОБА_6 Також ОСОБА_5 показав, що під час подій вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які відбувалися в 1995 році, ОСОБА_4 ніяких самостійних рішень не приймав, здебільшого був випадковим учасником і лише як ОСОБА_5 з ОСОБА_10 виконував вказівки ОСОБА_6

Враховуючи те, що з моменту вчинення вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пройшло більше 15 років (вбивства вчинені 21.07.95), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4, а також те, що відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, кримінальна справа № 61-629 щодо ОСОБА_4 за ст. 94 КК України (1960 р.) підлягає направленню до суду для вирішення питання про закриття кримінальної справи у звязку із закінченням строків давності.

Старший слідчий прокуратури м. Ірпеня ОСОБА_9 направив до суду дану кримінальну справу на підставі постанови, погодженої із прокурором м. Ірпеня, для вирішення питання про її закриття у звязку із закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що дана справа підлягає закриттю, в звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи № 1013/4030/2012, суд вважає, що справа підлягає закриттю, виходячи із наступних підстав.

Так, дана кримінальна справа порушена 21.08.1995 в.о. прокурора м. Ірпеня ОСОБА_3 за фактом безвісного зникнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які 20.07.1995 року пішли з дому і не повернулися за ст. 93 п. «Г»КК України (1960 року). В ході досудового слідства встановлено, 20.10.95 ОСОБА_4 предявлено обвинувачення за ст. 94 КК України (1960р.) і цього ж дня обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО Київської області. 20.10.95 ОСОБА_4 оголошено в розшук у звязку з скоєнням ним вбивства.

Також, в ході досудового слідства по справі встановлено, що ОСОБА_5, мешканець м. Бердичева Житомирської області, в червні 1995 року приїхав в м. Київ до свого знайомого ОСОБА_6 шукати роботу, де познайомився з ОСОБА_4 та ОСОБА_7

20.07.1995 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запропонували йому та ОСОБА_7 з'їздити в смт. Буча Київської області. Приїхавши в смт. Буча Київської області ОСОБА_6 зустрів ОСОБА_2, якого в послідуючому завів до будинку своїх батьків та залишив з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 а сам разом з ОСОБА_4 поїхав у невідомому напрямку.

21.07.95 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_6 приїхав разом з ОСОБА_4 на автомобілі НОМЕР_1 та, забравши з собою ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, поїхали всі разом до поля радгоспу «Київський», який знаходиться між смт. Буча та с. Мироцьким Київської області. На польовій дорозі ОСОБА_6 зупинився та вийшов з машини. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_2 та на ґрунті неприязних стосунків наніс йому ножеві поранення в область спини, від яких останній помер на місці. За вказівкою ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 викопали на ґрунтовій дорозі яму, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 витягнули з багажника автомобіля труп гр. ОСОБА_1, поклали його в яму, а зверху в яму поклали труп ОСОБА_2 Після чого засипали яму землею та всі разом зникли з місця події, після чого ОСОБА_5 поїхав в м. Бердичев. Знаючи про місце захоронення трупів та про вбивство двох осіб ОСОБА_5 правоохоронні органи не повідомив.

20.10.1995 року винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 94 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та оголошено його розшук, однак прийнятими оперативно-розшуковими заходами встановити його місцезнаходження не вдалось.

11.08.11 досудове слідство у кримінальній справі № 61-629 було зупинено слідчим прокуратури міста Ірпеня ОСОБА_8 на підставі п. 1 ст. 206 КПК України.

15.12.11 дана кримінальна справа прийнята до свого провадження слідчим прокуратури міста Ірпеня ОСОБА_9

З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що достовірно встановлено особу яка вбила ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які 20.07.1995 р. ним був ОСОБА_6, якого 08.09.95 було вбито двома пострілами в голову на території Переяслав-Хмельницького району Київської області (по даному факту 09.09.95 порушено кримінальну справу № 67-439 за ст. 93 п. «г»КК України 1960 р.)

Окрім цього 31.10.95 року ОСОБА_5 предявлено обвинувачення за ст. 187 ч. 1 КК України (1960 р.) за неповідомлення про вчинення злочину передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.)

06.02.96 дії ОСОБА_5 перекваліфіковано на ст. 186 КК України (1960 р.) як заздалегідь необіцяне приховування злочину передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.).

07.02.96 ОСОБА_5 предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (1960 р.).

15.02.96 з матеріалів кримінальної справи № 61-629 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_10, виділено матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України (1960р.).

Разом з цим, вину ОСОБА_5 у скоєнні даного злочину (неповідомлення про вчинення злочину) без безпосередніх виконавців вбивства (ОСОБА_4 та ОСОБА_6М.) довести не представляється можливим, а вирок по даним матеріалам може бути винесено лише після винесення вироку стосовно ОСОБА_4

25.01.01 кримінальна справа у відносно ОСОБА_10 закрита на підставі ст.ст. 213, п. 2 ст. 6 КПК України за недоведеністю його участі у скоєнні вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2

05.12.08 вищевказана постанова про закриття кримінальної справи скасована.

26.12.08 кримінальну справу порушено щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 186 КК України (1960 р.) закрито у звязку з закінченням строків давності, а кримінальну справу порушену щодо ОСОБА_10 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 93 п. «г»КК України (1960 р.) закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Додатково допитаний 21.05.10 як обвинувачений ОСОБА_5 показав, що після того, як ОСОБА_6 завдав кілька ударів ножем ОСОБА_2, то передав ніж ОСОБА_4, щоб той добив ОСОБА_2, проте ОСОБА_4 відмовився це робити та повернув ніж ОСОБА_6 Також ОСОБА_5 показав, що під час подій вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які відбувалися в 1995 році, ОСОБА_4 ніяких самостійних рішень не приймав, здебільшого був випадковим учасником і лише як ОСОБА_5 з ОСОБА_10 виконував вказівки ОСОБА_6

Відповідно до ст. 7-1 КК України (1960 р.), до тяжких злочинів, серед інших, належать злочини передбачені ст. 93, 94 КК України (1960 р.). таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України (1960 р.) у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11, не є тяжким.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили, минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилась від слідства. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.

Відповідно до інформації ДІТ МВС України, дані щодо вчинення ОСОБА_4 нових злочинів з 20.10.95 відсутні.

Враховуючи те, що з моменту вчинення вбивства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пройшло більше 15 років (вбивства вчинені 21.07.95), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4, а також те, що відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, кримінальна справа № 61-629 щодо ОСОБА_4 за ст. 94 КК України (1960 р.) підлягає направленню до суду для вирішення питання про закриття кримінальної справи у звязку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 7-1, 11-1, 244 КПК, України суд ,-

постановив:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за ознаками складу злочину, передбаченого п. «г»ст. 93 КК України (1960 р.) закрити в звязку із закінченням строків давності та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Копію постанови направити прокурору м. Ірпеня та потерпілим.

На постанову до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 7 діб.

Суддя: ОСОБА_12