печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5265/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи яка звернулася до суду зі скаргою: ОСОБА_3 , особи в інтересах якої подано скаргу: ОСОБА_4 , особи дії якої оскаржуються: старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 26 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 26 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року. В своїй скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану постанову в частині, що стосується ОСОБА_4 та зобов`язати старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 закрити кримінальне провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року відкрите за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що підстави для закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року, які містяться в постанові старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 26 лютого 2014 року, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу з викладених у ній підстав підтримали, просили задовольнити.

Старший прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 проти скарги заперечила та просила відмовити у її задоволенні посилаючись на безпідставність та необґрунтованість викладених в ній доводів.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року та матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому проваджені, окрім іншого, може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року.

Оскаржувана постанова мотивована з посиланням на п. 2 ч. 1, ч 3 ст. 284 КПК України, а саме, за відсутністю в діянні ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з доводів скарги ОСОБА_3 та з матеріалів закритого кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року ОСОБА_4 23 січня 2013 року було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Факт перебування ОСОБА_4 на місці можливого вчинення кримінального правопорушення встановлено матеріалами закритого кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року.

Згідно матеріалів закритого кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року (а.с. 192, 193, том 4) 10 лютого 2014 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а також про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, з диспозиції якої вбачається організація масових заворушень, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, насильницьким виселенням громадян, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також активна участь у масових заворушеннях.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Таким чином, старший прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і на підставі оцінки у сукупності всіх доказів, що наявні в матеріалах кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року дійшла обґрунтованого висновку про відсутність в діянні ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, і як наслідок винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

За наведених обставин та зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 93, 94, 214, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 26 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000461 від 23 січня 2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1