Ухвала

іменем україни

20 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000174 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1, відповідно до статті 89 КК України є таким, що судимості не мав,

за участю

прокурора ОСОБА_8,

захисника ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

Зокрема, оспорюючи висновки суду апеляційної інстанції щодо можливості застосування статті 69 КК України, прокурор вказує на те, що активне сприяння слідству та невелика кількість психотропної речовини не є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, зазначає про неврахування того, що дії осіб, пов'язаних зі збутом наркотичних засобів і речовин, є кримінальними правопорушеннями підвищеної небезпеки, та засуджений переслідував корисливий мотив, що, на переконання прокурора, виключає щирість його каяття, яке відбулося під тягарем беззаперечних доказів.

У запереченнях, іменованих касаційною скаргою, засуджений вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, яку просить залишити без зміни.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винуватим і засуджений за частиною 1 статті 307 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 14 березня 2014 року о 9 годині 00 хвилин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, перебуваючи в приміщенні "шиномантажу" по вул. Новошкільній, 115, у м. Дніпропетровську, незаконно придбав у невстановленої особи порошкоподібну речовину в невстановленій кількості, але не менше 0,6632 г, яка містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежений, у невстановленій кількості, але не менше 0,4162 г., та залишив її незаконно зберігати з метою збуту.

Цього ж дня, тобто 14 березня 2014 року, в період часу з 11 години 20 хвилин по 11 годину 40 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні "шиномантажу" по вул. Новошкільній, 115, у м. Дніпропетровську, реалізуючи свій умисел на збут раніше придбаної ним вищевказаної речовини, яка містить психотропну речовину - метамфетамін, незаконно збув ОСОБА_3 частину придбаної ним порошкоподібної речовини масою 0,417 г, яка згідно з висновком хімічної експертизи № 70/10-619 від 15 березня 2014 року містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежений, масою 0,2414 г.

14 березня 2014 року в період часу з 13 години 16 хвилин по 13 годину 48 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року співробітниками міліції був проведений обшук у вказаному в приміщенні "шиномантажу", в ході якого було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, масою 0,2462 г, що згідно з висновком хімічної експертизи № 70/10-620 від 15 березня 2014 року містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежений, масою 0,1748 г.

Згідно з висновком експерта № 70/10-657 від 27 березня 2014 року, збута ОСОБА_1 14 березня 2014 року ОСОБА_3 речовина, масою 0,3352 г (залишкова маса після проведення експертизи № 70/10-619 від 15 березня 2014 року) та вилучена 14 березня 2014 року в ході обшуку вказаного приміщення "шиномантажу", речовина масою 0,2135 г (залишкова маса після проведення експертизи № 70/10-620 від 15 березня 2014 року), які містять психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежений, ймовірно мають єдине джерело походження за сировиною та технологією виготовлення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_1 змінений шляхом призначення останньому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. В решті вирок залишено без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котра підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги, прокурором не оскаржуються подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за частиною 1 статті 307 КК України дій ОСОБА_1

Що стосується доводів прокурора про безпідставність призначення засудженому покарання нижче від найнижчої межі, то вони є неспроможними.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі статтею 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, суд, при встановленні і визнанні декількох пом'якшуючих особі покарання обставин, повинен співставити їх кількісну та якісну характеристики, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення винному мінімального покарання в межах санкції відповідної статті або його призначення нижче від найнижчої межі.

Так, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про його особу, котрий позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до статті 89 КК України є таким, що судимості не мав, а також пом'якшуючу покарання обставину, до якої відніс щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Змінюючи вказаний вирок, суд апеляційної інстанції вказав на те, що при призначенні засудженому покарання не в повній мірі взято до уваги його щире каяття та активне сприяння слідству, завдяки чому справа була у короткий термін розкрита та розглянута судом. А також визнав пом'якшуючими покарання обставинами невелику кількість психотропної речовини, яку було вилучено за місцем проживання засудженого, позитивну характеристику засудженого за місцем проживання та наявність на утриманні малолітнього сина, які вважав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та, з урахуванням даних про його особу, дають підстави для призначення йому покарання із застосуванням статті 69 КК України.

Наведена сукупність встановлених і оцінених судами першої та апеляційної інстанцій пом'якшуючих покарання обставин, колегією суддів визнається належною та достатньою, оскільки співставлення їх якісної та кількісної характеристик з урахуванням даних про особу засудженого вказує, що вони досить істотно зменшують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а відповідно і посягання на його об'єкт.

Оскільки судом апеляційної інстанції достатньо зважено на обставини кримінального провадження, пом'якшуючі покарання обставини та дані про особу засудженого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, то колегія суддів вважає їх такими, що пом'якшують йому покарання шляхом його призначення нижче від найнижчої межі.

Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам статті 65 КК України та є належно вмотивованим, а його розмір є виваженим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Вважати його призначеним з порушенням правил закону України про кримінальну відповідальність, як на цьому наполягає прокурор, у колегії суддів підстав не має.

Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК України, а висновки суду в частині призначеного ОСОБА_1 покарання - належним чином вмотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними також підстав не має.

Відтак, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6