Справа № 750/7273/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/56/2016
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0003860 від 31.05.2015 року, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 жовтня 2015 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України та призначено їй покарання у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_7 обчислювати з 31.05.2015 року, тобто з моменту її фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою у Чернігівському СІЗО УДПтС України у Чернігівській області.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 184 грн. 14 коп. процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд 31 травня 2015 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства, нанесла один удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_9 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді однієї проникаючої у плевральну порожнину, колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням лівого шлуночка серця, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 475 від 01.07.2015 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від якого ОСОБА_9 , помер на місці події.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , в якій вона просить вирок районного суду скасувати та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що показання свідка ОСОБА_10 , які він давав під час досудового розслідування та в суду першої інстанції різняться, предмети, що були вилучені під час огляду місця події не мають доказового значення. Також вказує, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_11 проводився без ухвали суду, тому даний доказ потрібно визнати недопустимим. Вказує, що усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_7 повинні тлумачитись на її користь. Так, висновком експерта № 475 від 01.07.2015 року в крові ОСОБА_9 виявлено еталон в концентрації 3,3 г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння відносно живої людини, відповідно до висновком експерта №142 від 08.07.15 року встановленого походження виявлених слідів на клинку ножа від громадянки ОСОБА_7 виключається за статевою ознакою, ОСОБА_7 має місце дисоціальний розлад, вказане, на думку апелянта, вказує на відсутність в діях її підзахисної складу злочину. Так, вказує на відсутність в діях ОСОБА_7 обов`язкової ознаки злочину - суб`єктивної сторони, а саме умислу.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в якій вказує на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та просить його залишити без змін.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила вирок районного суду скасувати, а провадження по справі закрити, обвинувачену ОСОБА_7 , яка також просила задовольнити апеляційну скаргу її адвоката з викладених в ній підстав, думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним, обґрунтованим та просила подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується її показами, які вона давала в суді першої інстанції про те, що між нею та ОСОБА_12 стався конфлікт. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_7 вказувала, що вона дійсно вдарила ОСОБА_9 ножем, але вбивати його умислу не було.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , які він давав в суді першої інстанції, що 31.05.2015 року, в ранковий час, ОСОБА_7 поїхала на дачу домовлятися за роботу, а він з ОСОБА_9 залишився вдома. Вони приготували собі їжу, поїли та в залі стали дивитися телевізор. В той день алкогольні напої вони не вживали. Приблизно в обідній час додому повернулась ОСОБА_7 , яка перебувала у нетверезому стані, і відразу стала на них кричати за те, що вони не залишили їй їжу. Потім, він вийшов з квартири на ґанок покурити. Коли він виходив, то ОСОБА_9 лежав в залі на дивані, а ОСОБА_7 знаходилась біля нього. Перебуваючи на вулиці, він чув як обвинувачена бігала по кімнаті та кричала, а потім все стихло. Зайшовши до будинку, з кухні він побачив, що ОСОБА_9 лежить на дивані, а ОСОБА_7 сидить на дивані над ним. Він почув, як ОСОБА_7 звертаючись до ОСОБА_9 сказала: «я зараз тебе приб`ю». На це ОСОБА_9 сказав: «вдар». Потім, він побачив у правій руці обвинуваченої ніж з дерев`яною ручкою, яким вона нанесла удар ОСОБА_9 в ліву область грудної клітки. Все відбувалося дуже швидко, тому він не зміг зупинити обвинувачену. Після нанесення удару, він підбіг до ОСОБА_7 і прижавши її рукою до дивану, вибив у неї ножа з руки, який відлетів до котла. Він звернув увагу, що у ОСОБА_9 зліва на грудях мається невеликий поріз і виступила кров. Тоді, він дістав мобільний телефон і став викликати швидку, однак ОСОБА_9 попросив його нікуди не телефонувати. Але, він все ж таки викликав міліцію. Потім, ОСОБА_7 вийшла на вулицю, а ОСОБА_9 попросив його дістати з тумбочки перекис водню та йод, щоб обробити рану. Коли він став шукати ці медичні препарати, то побачив, що ОСОБА_9 стало всього трусити. Це було схоже на приступи епілепсії. В цей час до будинку повернулася ОСОБА_7 , і підскочивши до ОСОБА_9 розвернула його лежачого на дивані до себе, та стала роздивлятися рану. По закінченню приступу ОСОБА_9 захрипів і нібито заснув. Вдягнувшись обвинувачена знову вийшла з будинку, а він залишився чекати міліцію.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показувала, що загиблий ОСОБА_14 був її рідним братом. 31.05.2015 року, приблизно о 16 год., їй зателефонував ОСОБА_15 і попросив її приїхати до брата додому, Коли вони туди приїхали, то дізнались від слідчого, що її брата вбила співмешканка. Свого брата вона може охарактеризувати з позитивної сторони. Також вказувала, що ОСОБА_9 та співмешканка ОСОБА_7 постійно вживали спиртні напої та сварились, про що їй вказував загиблий. Коли вона приходила до них додому постійно був безлад.

Також вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця події від 31.05.2015 року, згідно якого оглядалась квартира АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті та з місця пригоди вилучено кухонний ніж, три скляні чарки та пластикову пляшку.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 31.05.2015 року та відеозаписом до нього, згідно якого той на місці розповів та показав про обставини, при яких ОСОБА_7 , перебуваючи 31.05.2015 року в квартирі АДРЕСА_2 нанесла удар ножем в ліву область грудної клітки ОСОБА_9 , від якого той помер на місці.

Висновком експерта № 475 від 01.07.2015 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, що виникла внаслідок одиничної колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням лівого шлуночка серця.

Речовим доказом - ножем зі слідами речовини бурого кольору, вилученим 31.05.2015 року в ході огляду будинку АДРЕСА_1 .

Висновком експерта № 142 від 08.07.2015 року, згідно якого при дослідженні клинка ножа, який було виявленого та вилученого 31.05.2015 року в ході огляду будинку АДРЕСА_1 , виявлена кров, яка за результатами цитологічного дослідження належить особі чоловічої генетичної статі, що не виключає походження даних слідів від потерпілого ОСОБА_9 ..

Висновком судово-психіатричної експертизи № 394 від 26.06.2015 року, згідно якого у ОСОБА_7 має місце дисоціальний розлад особистості, але вона була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється і примусові заходи медичного характеру їй не показані.

Давши оцінку зазначеним доказам, суд обґрунтовано визнав показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 достовірними. При цьому суд правильно зазначив, що доводи ОСОБА_7 про те, що вона не мала умислу на вбивство ОСОБА_9 не є переконливими, суперечать зібраним доказам, зокрема враховуючи спосіб, наявність знаряддя злочину ножа, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обох, спільне проживання та вживання спиртних напоїв, що передувала події, їх стосунки, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_7 був спрямований умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 ..

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо кваліфікації дій засудженого за ст. 115 ч. 1 КК України. Даних, які б свідчили про вчинення злочину з необережності в матеріалах справи немає. Підстав для перекваліфікації дій на ст. 119 КК України колегія не знаходить.

Посилання захисника на протиріччя в показаннях свідка ОСОБА_12 колегія вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на досліджених в суді першої інстанції доказах, оскільки вказаний свідок допитувався в ході судового розгляду в суді першої інстанції, однак протокол його допиту в якості свідка під час досудового розслідування судом не досліджувався та в матеріалах судового розгляду відсутній.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Так, дії суду повністю відповідають вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України, а посилання захисника на вищевказані протиріччя є безпідставними.

Також колегія вважає безпідставними наведені в апеляційній скарзі адвоката показання свідка ОСОБА_13 , вважає їх такими, що жодним чином не спростовують вини ОСОБА_7 в інкримінованому їй діянні.

Відносно тверджень адвоката щодо проведення слідчого експерименту з порушення норм чинного законодавства, колегія вважає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаний слідчий експеримент проводився за добровільною згодою власника, за участю двох понятих, тому не потребував ухвали слідчого судді.

Також адвокат ОСОБА_6 вказує на висновок експерта № 142 від 08.07.2015 року, що відповідно до нього походження виявлених слідів на клинку ножа від громадянки ОСОБА_7 виключається за статевою ознакою.

З приводу вказаного, суд вважає, що адвокат у своїх домислах та припущеннях з приводу тлумачення вказаної експертизи припустився помилки та прийшов до суб`єктивного неправильного висновку.

Разом з іншим, адвокат вказує, що відповідно до висновку №394 від 26.06.2015 року у обвинуваченої дійсно має місце дисоціальний розлад, однак помилково не бере до уваги повний виклад висновків вказаної експертизи.

Посилання захисника на відсутність достатніх доказів суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_7 злочину колегія вважає безпідставним та необгрунотваним, оскільки умисел обвинуваченої повністю підтверджується, дослідженими під час судового провадження доказами, зокрема, щодо локалізації тілесного ушкодження ОСОБА_9 , знаряддя його нанесення, сили та спрямованості удару. Крім того, факт надання обвинуваченою медичної допомоги у формі спроби оброблення поранення перекисом водню потерпілому після нанесення ножового удару в серце, не може розцінюватись як обставина, що впливає на наявність або відсутність прямого умислу на вбивство. Така позиція підтверджується висновок судово- медичної експертизи № 475, згідно якого прогноз щодо життя ОСОБА_9 був би сумнівним навіть в разі надання йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Тому твердження адвоката ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умислу, є такими, що не заслуговують на увагу та розцінюються колегією, як захисну версію для уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, фактичні обставини справи, ступінь її вини та ставлення до цього, особу винної, яка в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, цілком позитивну характеристику зі слідчого ізолятора, її вік, сімейний стан та стан її здоров`я, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - з`явлення із зізнанням, та обставину, яка обтяжує таке покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На підставі ст. 72 КПК України зарахувати в строк відбування покарання, перебування ОСОБА_7 в СИЗО м. Чернігова з 31.05.2015 року по 01.02.2016 року з розрахунку 1 день перебування у СИЗО 2 дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4