Справа № 515/1125/15-к
Провадження № 1-кп/515/1519/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

01 вересня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника служби у справах дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеному в ЄДРР за №0000237 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, допризовника, студента Татарбунарського ПТАУ, раніше судимого 16.04.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.ст.75,104 КК України з випробуванням строком на 1 рік;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня При-морської ЗОШ, раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2015 року ОСОБА_6 повторно, маючи єдиний намір направлений на викрадення двох металевих рейок, які належать гр. ОСОБА_11 , в змові з неповнолітнім ОСОБА_7 , близько 02 години, з метою викрадення чужого майна, на велосипеді марки «Салют», який належить ОСОБА_12 , проїхали до домоволодіння АДРЕСА_1 , біля двору якого знаходились вказані металеві рейки, де за допомогою виявленого на місці металевого лому відділили від бетону спочатку одну металеву рейку, завантажили на велосипед та перемістили на сусідню вулицю Кірова, після чого за допомогою звернулися до знайомого ОСОБА_13 , на мотоциклі останнього марки «Дніпро 10», знову поїхали до вищевказаного домоволодіння де разом таємно викрали та завантажили до бокового причепу мотоцикла другу металеву рейку та перемістились на вул.Кірова, звідки забрали раніш викрадену рейку, загальна вага рейок склала 258 кг, вартість одного кілограму брухту чорного кольору складає 3 грн.20 коп. Після чого ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши тим самим майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 в сумі 825 грн.60 коп.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнали себе винними у вчиненні зазначеного кримінальноно правопорушення і детально розповіли про обставини заподіяного. Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених, у зв`язку з цим, згідно ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачених. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження, що підтверджується його підписом у поштовому повідомленні про вручення судової повістки, до суду надійшла заява потерпілого про можливість розгляду справи у його відсутності.

Таким чином суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинувачених ОСОБА_6 , неповнолітнього ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна за попередньою змовою групою осіб.

При обранні покарання обвинуваченим, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ними кримінального правопорушення та особи обвинувачених у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченими в судовому засіданні, їх щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, негативні характеристики за місцем навчання та проживання, неповнолітній вік обвинуваченого ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення, повне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає рецидив злочинів, обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не виявлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинувачених, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 , який скоїв навмисне кримінальне правопорушення після оголошення попереднього вироку, до набрання ним законної сили, за яким йому було призначено випробувальний термін, його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши останньому покарання у вигляді позбавлення волі. Підстав для примінення ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки згідно п.6 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №8 от 12.06.2009 року Про внесення змін та доповнень в постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання", у випадку скоєння особою під час випробувального строку нового злочину, суди повинні розцінювати це як порушення умов примінення ст.75 КК про звільнення від відбуття покарання з випробуванням та призначати покарання по сукупності вироків на підставі статті 71 КК. В таких випадках повторне звільнення від відбуття покарання з випробуванням не допускається. Також п.25 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

За таких обставин, враховуючи той факт, що останнє кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 скоєно після проголошення вироку від 16.04.2015 року, до набрання ним законної сили, тому у відповідності до ст.71 КК України до призначеного покарання по теперішній справі, йому необхідно частково приєднати покарання за попереднім вироком.

Крім того, враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що позбавляти його волі немає необхідності, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбування покарання з випробовуванням, відповідно до ст.ст.75,104 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Підстав для застосування до останнього вимог ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті 185 ч.2 КК України, суд не вбачає, вважаючи необхідним призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на підсудного ОСОБА_7 обов`язки у відповідності до ст.76 п.п.2,3 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369,370,371,373,374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст.71 КК України, до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі та остаточно до відбування призначити 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ ГУМВС України в Одеській області.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробовування на 1 (один) рік.

У відповідності ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з 01 вересня 2015 року відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РП Кілійського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Речові докази (дві металеві рельси довжиною по 3,6 м кожна та мотоцикл "МТ-10 Дніпро"), видані власникам під розписку, вважати їм повернутими.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Сивоконь