1-кп/357/879/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 26.03.2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Мошківці Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , призваного по мобілізації 24 березня 2014 року на військову службу, яку проходив у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, проходячи військову службу у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), усупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, як військовослужбовець ЗС України був повинен дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, виконувати військовий обов`язок. Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 12 січня 2015 року ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та до моменту добровільного з`явлення 31 березня 2015 року був відсутній на військовій службі без поважних причин тривалістю понад один місяць, перебуваючи в цей час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи будь-яких дій щодо повернення до військової частини. 31 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 прибув до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно він був призваний 24 березня 2014 року на військову службу і направлений за місцем служби до військової частини в АДРЕСА_2 . Після навчань на полігонах, в травні 2014 року він в складі військової частини був направлений в зону АТО, де захворів і спочатку проходив лікування в м. Бердянськ, а потім в м. Дніпропетровськ. Після проходження лікування його направили до військової частини, розташованої в АДРЕСА_2 . В цей час захворіла його бабушка, яка постійно проживає разом з ним і яку він доглядає. Згідно поданого рапорту йому надали відпустку, після якої він повернувся до військової частини. Однак бабуся продовжувала хворіти, тому він без дозволу, 12.01.2015 року самовільно залишив військову частині і поїхав додому в с. Малі Мошківці, де перебував до 31.03.2015 року. Розуміючи незаконність своїх дій, 31.03.2015 року він повернувся до військової частини.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі, так як він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також доглядає свою бабцю ОСОБА_8 , 1928 року народження, а тому він просить надати йому можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 407 ч. 3 КК України, оскільки він вчиняв самовільне залишення військової частини являючись військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, чистосердечно розкаюється, з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю злочину - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність обставини судом не встановлені.

Призначаючи міру покарання, крім того, що ОСОБА_5 за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, чистосердечно розкаюється, з`явився із зізнанням і сприяв розкриттю злочину, суд також враховує, що ОСОБА_5 під час проходження військової служби перебував в зоні АТО, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання і на його утриманні перебуває малолітня дитина син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на його утриманні перебуває його рідна баба ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Речові докази у провадженні відсутні.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на ВВС за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,