Справа № 510/926/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

10.11.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001890 від 25.12.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кілія Одеської області, громадянки України, українки, із середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, яка має одну неповнолітню дочку, раніше не судимої, до затримання проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання не працюючої, міра запобіжного заходу відносно якої обрана у вигляді тримання під вартою,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.396 ч. 1 КК України, -

встановила:

18.12.2013 року, о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , до якого ухвалою колегії суддів Ренійського районного суду Одеської області від 10.11.2015 року застосовані примусові заходи медичного характеру, та ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась знайома обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , всі разом вживали спиртні напої. В ході розпивання спиртного, між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виник конфлікт на грунті ревнощів, в результаті якого ОСОБА_9 нанесла декілька ударів руками в область обличчя ОСОБА_11 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин на обличчі. Будучі свідком конфлікту, у ОСОБА_10 виник намір на умисне вбивство ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння вбивства ОСОБА_11 , взяв мотузку, призначену для побутових цілей, що знаходилась у приміщенні будинку, та повів ОСОБА_11 , яка внаслідок вживання спиртних напоїв була у безпорадному стані, до водного каналу, який розташований на околиці м. Кілія Одеської області біля автодороги «Кілія - Ізмаїл». Вподальшому, знаходячись від обвинуваченої ОСОБА_9 на деякій відстані, ОСОБА_10 біля означеного каналу накинув ОСОБА_11 мотузку на шию та, застосувавши силу, задушив її. Після чого, з метою укриття злочину, ОСОБА_10 скинув тіло ОСОБА_11 у канал, який розташований зліва від автодороги «Кілія - Ізмаїл» на околиці м. Кілія Одеської області. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 31 від 13.03.2014р. на трупі ОСОБА_11 виявлене тілесне ушкодження у вигляді двійної, горизонтальної, циркулярної, замкнутої странгуляційної борозди середньої третини шиї, яка спричинена від здавлювання шиї гнучким, твердим, щільним предметом. Вказане тілесне ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 наступила від механічної асфіксії (удушення) внаслідок здавлювання шиї двійною замкнутою петлею. Після означених подій, ОСОБА_9 , дізнавшись від ОСОБА_10 про факт вбивства ОСОБА_11 , допомогла обвинуваченому ОСОБА_10 приховати скоєний злочин шляхом приховування слідів злочину: сховала належний ОСОБА_11 мобільний телефон. Крім того, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про приховання ОСОБА_10 слідів злочину, а саме речей ОСОБА_11 (одягу та взуття), не повідомила про це органи внутрішніх справ та не повідомила взагалі органи внутрішніх справ про скоєння ОСОБА_10 особливо тяжкого кримінального правопорушення - умисного вбивства.

Обвинувачена ОСОБА_9 у суді після зміни прокурором обвинувачення, свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України, визнала повністю, пояснивши у судовому засіданні, що, дійсно, дізнавшись від ОСОБА_10 про факт скоєння ним умисного вбивства ОСОБА_11 , не повідомила про це органи внутрішніх справ, заховала впослідуючому належний ОСОБА_11 мобільний телефон, бачила де ОСОБА_10 заховав куртку та взуття загиблої жінки і також не повідомила про це органи внутрішніх справ. Свою причетність до вбивства ОСОБА_11 . ОСОБА_9 у суді категорично заперечує, пояснюючи, що на досудовому слідстві давала проти себе такі свідчення, оскільки вперше притягалась до кримінальної відповідальності, крім того, піддалась психологічному впливу зі сторони працівників міліції, оскільки вони не вірили у правдивість її свідчень, а потім ще й застосували до неї фізичне насильство. За поясненнями ОСОБА_9 у суді, конфлікт між нею та загиблою ОСОБА_11 на грунті ревнощів у означений у вироку час мав місце, але те, що він потягне за собою скоєння ОСОБА_10 вбивства ОСОБА_11 вона не могла припустити, в ході конфлікту допустила висловлювання позбавити ОСОБА_11 життя на грунті своїх емоцій.

Провина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, яке після зміни прокурором обвинувачення кваліфікується, за ст.396 ч.1 КК України, як приховування злочину, тобто заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 про те, що загибла ОСОБА_11 являється його рідною дочкою. Вранці 19 грудня 2013 року додому повернулась малолітня онука потерпілого та почала звати матір, потім розповіла, що тьотя ОСОБА_13 била матір, розбила їй ніс, а дядько вірьовку їй на шию надівав, на руках дитини потерпілий бачив сліди крові. У той же день потерпілий почав шукати доньку, ходив до АДРЕСА_1 , де жили ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , але доньки там не знайшов. Обвинувачена ОСОБА_9 йому пояснила, що не знає, де знаходиться його донька. Через 2 місяця працівники міліції запросили потерпілого для впізнання трупа жінки, яку вони знайшли у водному каналі, при огляді трупа він впізнав свою доньку ОСОБА_11 ;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що він був присутнім у якості понятого при здійсненні працівниками міліції якоїсь слідчої дії, в ході цієї дії жінка на ім`я ОСОБА_15 , яка прибула разом з працівниками міліції, між дерев, у траві на земельній ділянці недалеко від місця роботи свідка біля насосної станції у Кілійському районі Одеської області за межами м. Кілія, вказала місце, де нею був схований мобільний телефон, який належав загиблій жінці ОСОБА_16 . Також ця жінка поясняла, що вбивство ОСОБА_11 було скоєне на грунті ревнощів.

Провина ОСОБА_9 також підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.12.2013 року, в якому зафіксована заява потерпілого ОСОБА_12 що до розшуку його дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка декілька днів назад пішла з дому та місце знаходження, якої за час звернення з заявою невідоме, а.п. 189,

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року, з якого видно, що об`єктом огляду є приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в якому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 розпивали спиртні напої, на місці огляду у протоколі зафіксовані пляшки з під пива та горілки, безлад у приміщеннях, в результаті огляду місця події робітниками міліції було вилучено рушник з плямами бурого кольору, жіночі чоботи чорного кольору, жіноча джинсова куртка та скопійовані сліди пальців рук на 6 відрізках прозорої стрічки, а.п. 190;

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року з якого видно, що об`єктом огляду є земельна ділянка, яка розташована у північному напрямку м. Кілія Одеської області на відстані 2 км, означена земельна ділянка відноситься до території Кілійського Управління водного господарства, територія заросла травою, біля огорожі на відстані 300 метрів є кущі з деревами. На час огляду місця події ОСОБА_9 у присутності понятих вказала на місце, де вона після скоєного ОСОБА_10 вбивства ОСОБА_11 сховала мобільній телефон марки « Нокия-1200», чорного кольору, який був відібраний у загиблої ОСОБА_11 , означений телефон з місця події був вилучений працівниками міліції, а.п. 191;

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року, з якого видно, що об`єктом огляду являється приватний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду в одній із кімнат ОСОБА_10 вказав на одну із шаф, в якій була працівниками міліції вилучена шкіряна куртка коричневого кольору, у яку була одягнена ОСОБА_9 в день скоєння кримінального правопорушення, означена куртка вилучена працівниками міліції, а.п.192;

- протоколом огляду місця події від 08.02.2014 року на а.п.193-194, з якого видно, що огляду піддане узбіччя дороги « Кілія Ізмаїл» на відстані приблизно 600 метрів від населеного пункту м. Кілія, де у комишу на відстані 5 метрів від проїзної частини дороги під снігом була знайдена жіноча болонієва куртка, на яку вказав ОСОБА_10 і в яку в день скоєння злочину була одягнена ОСОБА_11 , куртка також вилучена працівниками мі міліції ;

- фото таблицями на а.п. 194-196, на яких зображені місце вказане ОСОБА_10 , де була знайдена вищевказана жіноча куртка;

- протоколом огляду місця події від 08.02.2014 року на а.п. 197-198, з якого видно, що об`єктом огляду є двір та житловий будинок АДРЕСА_1 , у дворі будинку знаходяться 2 колодязі, в одному з них по повідомленню ОСОБА_10 ним були сховані жіночі чоботи коричневого кольору, які в день скоєння злочину були на загиблій ОСОБА_11 , означені чоботи були вилучені з колодязя працівниками міліції, води в колодязі не було; при огляді будинку обстановка в ньому не була порушена, з будинку нічого не вилучалось;

- фототаблицями до означеного протоколу огляду із зображенням колодязя та чобіт на а.п. 199-200;

- протоколом огляду місця події від 18.02.2014 року на а.п. 201-203, з якого видно, що об`єктом огляду є водний канал, розташований біля автодороги « Кілія Ізмаїл» на відстані 14 метрів від проїзної частини дороги в межах міста Кілія, ширина каналу 8 метрів. На відстані 0,5 метра від краю каналу знайдений труп жінки, обличчям униз, ноги трупа знаходяться у воді, після того, як труп витягли з води, було встановлено, що це жінка віком біля 30 років, одягнена у футболку чорного кольору, темно сіру спортивну кофту з капюшоном фірми « Адидас» та у брюки чорного кольору на металевому замку, на ногах трупа тільки чорні носки, на шиї трупа виявлена мотузка світлого кольору, шовкова, яка обернута кругом шиї трупа два рази. В означеному протоколі огляду також зазначено, що на відстані 6 метрів від узбіччя дороги у траві знайдений пучок волосся світло-русого кольору з слідами фарбування до рижуватого відтінку. Із пояснень потерпілого ОСОБА_12 , який був присутнім при огляді місця події, у трупі він впізнав свою дочку ОСОБА_11 , 1984 року народження, впізнав по одягу, тілу, волоссю і другим зовнішнім ознакам;

- фототаблицями із зображенням каналу та трупа жінки на а.п. 204-210;

- протоколом пре`явлення трупу для впізнання від 18.02.2014 року на а.п. 211, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 у трупі впізнав свою доньку ОСОБА_11 по зовнішнім ознакам;

- протоколом освідування особи від 20.02.2014 року на а.п. 212-213, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_9 якихось тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновком судово - трасологічної експертизи № 152 від 05.04.2014 року на а.п.218-222, з якового вбачається, що на поверхні мобільного телефону марки «Нокія-1200», вилученого 14.02.2014 року при огляді місцевості за м. Кілія, слідів пальців рук не виявлено, вилучені при огляді місця події 14.02.2014 року три сліди пальців рук для ідентифікації придатні і належать ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

- фототаблицями до вказаного висновку експертизи із зображенням виявлених слідів пальців рук, а.п. 223-226;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 194 від 10.03.2014 року на а.п. 227-231, із якого видно, що на полотенці, вилученому при огляді місця події, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_9 і виключається від загиблої ОСОБА_11 , на шкіряній куртці, належній ОСОБА_10 , виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_11 , на джинсовій куртці, належній ОСОБА_9 , виявлена кров людини, походження якої не виключається від самої ОСОБА_9 і виключається походження крові від ОСОБА_11 , на куртці належній загиблій ОСОБА_11 і на парі чобіт, належних ОСОБА_9 сліди крові не виявлені;

- звідною таблицею з висновками по виявленню і груповій належності крові на а.п. 232;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 198 від 10.03.2014 року по об`єкту, схожому на волосся, на а.п. 233-235, згідно якого десять із наданих одно типових видів волосся, вилучених при огляді місця події, являються волоссям людини с голови людини, означене волосся фарбувалось, про що на ньому є відповідні ознаки, це волосся сходне з волоссям з голови трупа ОСОБА_11 , два волоса, наданих на дослідження, були вирвані, останні випали;

- звідною з таблицею по висновкам виявлення групової належності волосся на а.п. 236;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 31 від 18.02.2014 року на а.п.237-239, відповідно до якого на трупі ОСОБА_11 , 1984 року народження, виявлено тілесне ушкодження у вигляді подвійної, горизонтальної, циркулярної, замкненої, странгуляційної борозди середньої третини шиї, яка спричинена від здавлення шиї гнучким, твердим , щільним предметом.

Означене тілесне ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії у результаті здавлення шиї подвійною замкненою петлею. Означене тілесне ушкодження, від якого настала смерть ОСОБА_11 , було спричинено одномоментно у проміжок часу, який обчислюється хвилинами ( 5-15 хвилин).

Давність спричинення смерті ОСОБА_11 визначається тривалим строком часу і можливо наступила у період 18-20 грудня 2013 року. Потерпіла ОСОБА_11 на час здавлення її шиї петлею знаходилась задньою поверхнею свого тіла до особи, яка наносила їй смертельне ушкодження і не могла самостійно вчиняти якихось дій. Потерпіла ОСОБА_11 не відчувала особо сильну біль і страждання при нанесенні їй вищевказаного тілесного ушкодження у області шиї. На трупі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, характерних для боротьби або самооборони, не виявлено;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2014 року за участю ОСОБА_10 на а.п. 243-245, в ході якого він з виїздом на місцевість розказав і показав яким чином і де він скоїв вбивство ОСОБА_11 , задушивши її мотузкою, а тіло скинувши у водяний канал. Крім того, ОСОБА_10 показав і розказав на місцевості де він у присутності ОСОБА_9 сховав куртку вбитої ОСОБА_11 і де вже вона сховала мобільний телефон, належний ОСОБА_11 ;

- відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 на а.п. 265;

- актом № 42 комісійної, стаціонарної , судово-психіатричної експертизи від 07.04.2014 року на а.п.253-258, згідно якого ОСОБА_9 у період здійснення інкримінованого їй кримінального правопорушення не страждала хронічним психічним розладом, другим хворобливим психічним розладом, у тому числі короткочасним хворобливим психічним розладом, у зв`язку з чим могла в повній мірі віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. У період скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_9 знаходилась у стані простого ( непатологічного) алкогольного сп`яніння, що не позбавляло її можливості віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 не страждає яким-небудь хронічним психічним розладом або іншим хворобливим психічним розладом. За своїм психічним станом вона може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи і може давати по них пояснення. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує.

Таким чином, на підставі наведених доказів ,суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України є доведеною.

Дії ОСОБА_9 треба кваліфікувати за ст. 396 ч.1 КК України, як приховування злочину, тобто як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину. Пояснення ОСОБА_17 в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження у наданих суду доказах по даному кримінальному провадженню.

Суд вважає неналежним доказом і не приймає до уваги протокол слідчого експерименту від 28.02.2014 року з участю обвинуваченої ОСОБА_9 , наявний у матеріалах кримінального провадження на а.п. 240-242, оскільки він складений, а слідчий експеримент проведений, з порушенням прав ОСОБА_9 , обвинуваченої на той час за ст. 115 ч.2 п.12 КК України.

Суд також не бере до уваги пояснення ОСОБА_9 що до причетності її до скоєння вбивства ОСОБА_11 у протоколі допиту у якості підозрюваної на а.п. 261-264, враховуючи безпосередність дослідження показань, речей та документів судом при судовому розгляді кримінального провадження ( ст.23 КПК України) та враховуючи пояснення обвинуваченої у суді що до суті і мотивів даних нею пояснень на досудовому слідстві.

Пояснення, допитаних у суді свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 суд не бере до уваги, оскільки вони стосуються дій та пояснень ОСОБА_10 по суті скоєного ним вбивства і не дають ніяких відомостей що до дій обвинуваченої ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 10.11.2015 року ОСОБА_10 судом застосовані примусові заходи медичного характеру з госпіталізацією його до психіатричного закладу із суворим наглядом, оскільки згідно висновку додаткової комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 23.09.2015 року він потребує застосування таких медичних заходів у зв`язку з наявністю психічного розладу.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує всі обставини по справі у їх сукупності, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а також особу обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується позитивно, але вживала спиртні напої, через що стоїть на обліку у лікаря-нарколога з 2003 року, не має постійного місця мешкання та роботи, враховує також суд її вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає для ОСОБА_9 щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи все вищеозначене, колегія суддів доходить до висновку, що можливість виправлення ОСОБА_9 може бути досягнута тільки при призначенні їй реальної міри покарання в місцях позбавлення волі. Підстав для застосування до неї ст.ст. 69, 75, 76 КК України колегія суддів не вбачає. Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішується судом відповідно до ст. 100 та 122 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років і 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання, тобто з 20.02.2014 року.

Речові докази по справі, які знаходяться у камері схову речових доказів Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, а саме: шкіряну куртку, належну ОСОБА_10 , а.п. 299-300, рушник та жіночі чоботи, джинсову жіночу куртку, належні ОСОБА_9 , а.п. 303-304, волосся загиблої ОСОБА_11 , мотузку з трупа, а.п.307-308- знищити. Жіночі чоботи, а.п. 301-302, куртку, а.п. 305-306, та мобільний телефон, а.п. 309-310, належні загиблій ОСОБА_11 повернути її батькові - потерпілому ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_9 884 грн.52 коп. витрат за проведення дактилоскопічної експертизи на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області, а.п. 298.

На вирок суду можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3