Справа №460/2231/15-к
Провадження №1кп-460/429/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борщів Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, працюючого вантажником ПП «Кокс і К», військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), військове звання рядовий, раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,-

обвинувачений ОСОБА_5 , який з 19.05.2014 року був признаваний на військову службу за мобілізацією та в подальшому перебував на посаді розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу штабної роти 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яку з 03.03.2014 року переведено у вищу ступінь бойової готовності, 26 січня 2015 року самовільно залишив місце служби та військову частину без поважних причин та прибув в АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання до призову за мобілізацією на військову службу, де проводив час на власний розсуд. В денний час 16 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 добровільно повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_5 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову на військову службу за мобілізацією він проживав в АДРЕСА_2 разом з бабусею ОСОБА_6 . З 19 травня 2014 року він був мобілізований і став проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 на посаді розвідника штабної роти 2 механізованого батальйону. З червня по серпень 2014 року він знаходився в зоні проведення антитерористичної операції, де в районі АДРЕСА_4 їхній батальйон попав під обстріл, він отримав контузію, його форма та військовий квиток згоріли під час виходу з оточення. Після повернення була надана відпустка, після якої він був госпіталізований у військовий госпіталь, звідки 11 вересня 2014 року був виписаний. Після виписки він поїхав у військову частину, де здав документи у медичну роту. В цей час в військовій частині був хаос, їхню штабну роту було розформовано, не було визначено, де він має
проходити службу, в їхній казармі знаходилися інші військовослужбовці, харчуванням їх не забезпечили. Тоді їх, хто повернувся з зони АТО, відпустили додому, звідки вони по виклику приїзджали два-три рази на тиждень у військову частину на перевірку. В кінці листопада 2014 року він подав рапорти на учасника бойових дій, про втрату військового квитка та військової форми. В грудні 2014 року в приміщенні клубу частини їх зібрали і запропонували поїхати служити в «стройбат» в Мукачево, від чого вони всі відмовилися. Після того він ще приїзджав в січні та в лютому 2015 року, але свого командування роти неможливо було віднайти, ними ніхто не цікався, зі слів співслужбовців він дізнався, що їх вивели поза штат, з грудня 2014 року грошового забезпечення не виплачували. Через скрутне матеріальне становище та наявність на утриманні хворої бабусі він перестав їздити у військову частину, влаштувався на роботу. В травні 2015 року він дізнався, що його розшукує військова прокуратура, куди він з`явився та дав відповідні пояснення. В червні він знову поїхав у військову частину, але йому повідомили, що його строк служби завершився. Жодного наміру назавжди ухилятися від військової служби в нього не було, він згідний був їхати в зону АТО, а не в «стройбат». 16 червня 2015 року він прибув у військову частину, де приступив до виконання обов`язків військової служби. В скоєному розкаюється.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість в скоєнні злочину стверджується наступними доказами по справі.
Витягом з наказу тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №123 від 02.06.2015 року про визнання солдата ОСОБА_5 таким, що прийняв посаду та приступив до виконання виконання службових обов`язків за посадою./а.к.п.16/.
Письмовим повідомленням тво начальника ЗТУ ВСП від 10.12.2014 року про проведення перевірки за фактом самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 /а.к.п.3/
Наказом тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1250 від 25.10.2015 року про проведення службового розслідування по факту відсутності солдата ОСОБА_5 /а.к.п.___/
Довідкою війсково-лікарської комісії від 26.06.2015 року, згідно якої солдат ОСОБА_5 придатний до військової служби. /а.к.п.___/
Оцінюючи докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, враховуючи ті обставини, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні дезертирства, тобто в самовільному залишенні військової служби та військової частини з метою ухилитися від військової служби. Разом з тим в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишення з 26.01.2015 року військової служби та військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.1 КК України на ст.407 ч.3 КК України.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в проведенні антитерористичної операції. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та бажання продовжувати військову службу, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкцій частини статті доведеного злочину у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України у виді 02/два/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 під час іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_7 покладається на командира військової частини, а у випадку звільнення з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: