ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-2975 км 11
П О С Т А Н О В А

01 грудня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2015 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

У касаційній скарзізасуджений ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінальної справи щодо нього.
Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України 1960 року.
Згідно з вимогами ст. 350 КПК України 1960 року в касаційній скарзі повинні зазначатися, зокрема: вирок, ухвала чи постанова, на які подається касаційна скарга, вказівка на те, в чому полягає незаконність оскаржуваного судового рішення та доводи на її обґрунтування, конкретне прохання особи, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд касаційної інстанції вправі ухвалити відповідно до вимог ст. 396 КПК України 1960 року.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений, порушивши питання про скасування судових рішень судів як першої, так і апеляційної інстанцій у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, посилається лише на порушення, допущені, на його думку, судом першої інстанції, а також не наводить обґрунтувань у чому відповідно до ст.ст. 370, 371 КПК України 1960 року полягають саме такі порушення.
Посилання ОСОБА_2 на неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року не є підставою для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року, оскільки з її змісту не вбачається, які саме порушення, що відповідно ст. 398 цього ж Кодексу є підставами для скасування або зміни судових рішень, допустили суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінальної справи щодо нього, а також у чому полягали саме такі порушення та яким судом їх було допущено, не наведено конкретних доводів і аргументів в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень.

Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 387 КПК України 1960 року до касаційної скарги не додано копій оскаржуваних судових рішень, оформлених належним чином (прошнурованих, пронумерованих та засвідчених відбитком гербової печатки суду), як це передбачено п. 13.7. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах м. Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.ст. 350, 384, 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо скарга надійде у межах строку, визначеного у ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржник має підтвердити, що він не пропустив цей місячний термін при повторному зверненні до суду).
Керуючись п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та ст. 388 КПК України 1960 року,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1