ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-15кМ16 У х в а л а
18 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_5 на постанову судді Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою судді Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року прокурору ОСОБА_7 відмовлено у прийнятті його апеляції на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 . Приймаючи таке рішення суддя виходив із того, що у силу положень п. 8 ст. 348 КПК України (1960 року) прокурор ОСОБА_7 не має права на апеляційне оскарження зазначеного вироку, оскільки він обвинувальний висновок не затверджував і участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав.
У касаційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, порушує питання про скасування постанови судді Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року і направлення справи на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування своєї позиції прокурор посилається на неправильність висновків суду про відсутність у автора апеляції права на відповідне оскарження, звертаючи увагу, що прокурор ОСОБА_7 брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а отже наділений повноваженнями оскаржувати вирок в апеляційному порядку.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити касаційну скаргу, скасувати постанову судді апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити.
Реалізація у встановленому законом порядку права кожного учасника процесу на апеляційне і касаційне оскарження є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальній справі.
Відповідно до п. 8 ст. ст. 348 КПК України (1960 року) апеляцію мають право подати прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також прокурор, який затвердив обвинувальний

висновок.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 359 КПК України (1960 року) апеляційний суд відмовляє у прийнятті апеляції до свого розгляду лише у випадку, якщо апеляція подана особою, яка не має на це права.
Наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Висновки апеляційного суду про відсутність у прокурора ОСОБА_7 процесуального права на апеляційне оскарження вироку не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
Як убачається з протоколу і журналу судового засідання, розгляд справи у суді першої інстанції тривав з 19 березня по 25 квітня 2015 року. Судовий розгляд 19 березня 2015 року здійснювався за участю прокурора ОСОБА_7 . У протоколі судового засідання його прізвище помилково зазначено як ОСОБА_8 , однак у журналі судового засідання прізвище прокурора вказано вірно, а відповідно до технічного запису процесу, при виконанні вимог ст. 287 КПК України (1960 року) суд оголошував про розгляд справи за участю саме прокурора ОСОБА_7 (т. 2, а. с. 245-247).
Таким чином, прокурор ОСОБА_7 брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а відтак, згідно з п. 8 ст. 348 КПК України (1960 року), наділений процесуальними повноваженнями оскаржити вирок в апеляційному порядку.
Безпідставна відмова судді у прийнятті апеляції перешкоджає реалізації права учасника процесу на перегляд судового рішення у судах вищих інстанцій, що є неприпустимим.
Наведені порушення кримінально-процесуального закону перешкодили апеляційному суду прийняти законне й обґрунтоване рішення, а тому, у силу положень ч. 1 ст. 370 КПК України (1960 року), є істотними.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
За наведених обставин постанова судді апеляційного суду про відмову в прийнятті апеляції прокурора підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням вимог закону вирішити питання про можливість розгляду апеляції прокурора ОСОБА_7 по суті та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись 394-396, 398 КПК України (1960 року), п. 11, 15 розділу XI КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову судді Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року про відмову у прийнятті апеляції прокурора ОСОБА_7 на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3