Номер провадження 1-кп/643/845/15
УХВАЛА

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Борки Валуйського району Бєлгородської області, громадянина України, із вищою освітою, який працює в КП «Харківрембуд», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 29.08.2015 року, о 09-00 год., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконував маневр, повертаючи ліворуч на вул. Салтівське шосе з вул. Медичної в м. Харкові, в процесі якого, наближаючись на керованому автомобілі «ВАЗ 2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до регульованого пішохідного переходу, розташованого в районі будинку № 147 по вул. Салтівське шосе в м. Харкові, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину по регульованому пішохідному переходу, визначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою, на дозвільний рух сигналу світлофору справа наліво по ходу руху автомобіля ВАЗ 2108, в результаті чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_6 порушив вимоги п. 10.1., п. 16.2. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 16.2. На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньотранспортної пригоди, згідно висновку судовомедичної експертизи № 818-А/15 від 10.09.2015 року, потерпілій ОСОБА_4 спричинений компресійний перелом тіла 12-го грудного хребця, який відноситься до ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 822/15 від 21.09.2015 року знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України та, повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходу, який переходив проїжджу частину, на яку він повертав, при виконанні маневру не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.
Визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, не оспорювання ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_6 вказаного правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_6 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_4 . Останньою надано суду письмову заяву, посвідчену Одинадцятою Харківської державної нотаріальною конторою 28.11.2015 року, зареєстровану в реєстрі за № 7-1327, в якій ОСОБА_4 зазначає, що вони з обвинуваченим дійшли примирення, обвинуваченим було відшкодовано їй матеріальну та моральну шкоду, наслідки ст. 46 КК України їй відомі та вона просить розглядати справу за її відсутності.
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим та представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням між обвинуваченим та потерпілою, а також повним відшкодуванням останній завданих їй збитків.
При цьому представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 зазначено, що потерпіла не має можливості з`явитись до суду у зв`язку із станом здоров`я, проте вона примирилась з обвинуваченим та просить звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, на підтвердження чого надано суду вказану вище заяву потерпілої.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілою ОСОБА_4 .
Наслідки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження учасникам судового розгляду судом були роз`яснені.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обґрунтування заперечень зазначив, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди також суспільним інтересам в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ст. 46 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.
Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України якщо відповідні обставини виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відповідно до ч. 2 ст. 12 вказаного Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Враховуючи, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою та відшкодував завдані їй збитки, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
При цьому суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення, якими вона обґрунтовувала заперечення проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, з наступних підстав.
Положення ст. 46 КК України містять виключний перелік умов, за яких обвинувачений має бути звільнений від кримінальної відповідальності, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Потерпілою в даному кримінальному провадженні визнана ОСОБА_4 . Норми ст. 46 КК України не містять будь-яких додаткових умов або застережень щодо неможливості її застосування до злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, в разі наявності визначених ст. 46 КК України підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Аналогічні правові позиції висловлені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 22.09.2011 року, 04.09.2012 року, 18.09.2012 року.
Так, судом касаційної інстанції у вказаних вище ухвалах, зокрема, зазначено, що враховуючи те, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності від 23 грудня 2005 року за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, рішення суду відповідає вимогам закону. Посилання прокурора в касаційній скарзі на об`єкт злочину має значення лише для встановлення самого складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, і при застосуванні ст. 46 КК України значення немає (ухвала від 22.09.2011 року). Спричинення злочином шкоди також інтересам суспільства, яку неможливо, на думку прокурора, усунути, знаходиться поза предметом регулювання підстав для закриття справ у зв`язку з примиренням винного у злочині з потерпілим, адже кримінальний закон вирішення долі кримінальної справи таким чином пов`язує лише з волевиявленням з боку згаданих осіб. Крім того, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться (ухвала від 04.09.2012 року). Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК України. Оскільки кримінальна відповідальність особи за ч. 1 ст. 286 КК України настає у разі порушення нею правил безпеки руху й експлуатації транспорту тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками, суд обґрунтовано застосував положення ст. 46 КК України та звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим (ухвала від 17.02.2012 року).
Крім того, аналогічні правові позиції висловлені і апеляційним судом Харківської області, зокрема в ухвалах від 10.09.2015 року, 29.09.2015 року, 11.11.2015 року, 12.11.2015 року.
Враховуючи вказані вище положення законодавства України, правові позиції Пленуму Верховного Суду України, судів касаційної та апеляційної інстанції, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та неспроможності доводів прокурора, якими він обґрунтовував заперечення проти такого звільнення.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, пов`язаних з проведення судової автотехнічної експертизи, в розмірі 736,56 грн., суд керується наступним.
Розподіл судових витрат врегульовано ст. 124 КПК України.
Так, згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Частиною 1 ст. 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, які згідно ст. 369 КПК України є видами (формами) судових рішень.
Аналізуючи вказані норми закону в їх логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що положеннями ч. 1 ст. 126 КПК України врегульовано виключно питання щодо форми судового рішення, яким може бути вирішено питання про судові витрати, в той час як підстави для відшкодування судових витрат, зокрема стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта, врегульовані ч. 2 ст. 124 КПК України.
Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачено можливість стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта виключно в разі ухвалення обвинувального вироку. Можливість стягнення з обвинуваченого витрат за залучення експерта в разі постановлення за наслідками розгляду кримінального провадження ухвали, зокрема про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, КПК України не передбачена.
Як вбачається з правових позицій, висловлених в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема від 10.05.2011 року, 11.08.2011 року, якщо кримінально-процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, щодо якої винесено постанову про звільнення від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, суд не вправі стягувати з обвинуваченого судові витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з обвинуваченого на користь держави судових витрат, пов`язаних з проведенням судової автотехнічної експертизи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Питання про долю документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 284-286, 288, 314, 369-372 КПК України, -
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 - закрити.
Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційну скаргу на вказану ухвалу може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 04.12.2015 року о 09-00 год.
Суддя ОСОБА_1