Справа № 405/795/15-к
1-кп/405/35/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 16.01.2015 року у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, неодруженого, дітей на утриманні не має, інваліда 2-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон: НОМЕР_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 , раніше судимого:
- 30.05.2008 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково строком на 1 рік;
- 05.12.2008 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2008 року та остаточно призначено покарання у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин:
29.11.2014 року вдень, точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку у знайомого за адресою: АДРЕСА_3 побачив два мобільних телефони, а саме: моделі «S-TELL S2-01», червоного кольору та мобільний телефон моделі «Samsung М 400», чорного кольору належні ОСОБА_7 , які знаходились на столі в кімнаті вищевказаного будинку. Після чого, у ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю грошових коштів та скрутним матеріальним становищем виник умисел на таємне викрадення вищевказаних мобільних телефонів. В подальшому, маючи корисливий мотив, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи цілеспрямовано, переконавшись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_4 умисно, таємно, із корисливих спонукань, повторно, з метою власної наживи, розуміючи протиправність своїх дій, поклав мобільний телефон моделі «S-TELL S2-01», червоного кольору та мобільний телефон моделі «Samsung М 400», чорного кольору до кишені куртки, в яку він був одягнений, чим здійснив викрадення мобільного телефону моделі «S-TELL S2-01», вартість якого становить 375,98 грн., та мобільного телефону моделі «Samsung М 400», вартість якого становить 316,76 грн., належні потерпілому ОСОБА_9 . З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 692,74 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що в один з днів жовтня-листопада 2014 року він разом з ОСОБА_10 знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де вони розпивали алкогольні напої. Він того дня випив приблизно 150 грам горілки та одну півлітрову пляшку пива. Зі своїм знайомим ОСОБА_11 вони зустріли на зупинці біля 33-ї школи потерпілого ОСОБА_13 , у якого він попросив позичити йому 15 гривень. ОСОБА_13 сказав, що зараз грошей у нього немає, але якщо вони пізніше підійдуть до нього до дому - він позичить. Пізніше вони ( ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ) разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 прийшли до дому де мешкав потерпілий, вони ( ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ) зайшли на подвір`я та постукали у вікно флігеля, а ОСОБА_12 з ОСОБА_10 в цей момент залишалися на подвір`ї. ОСОБА_13 вийшов та вони разом зайшли до флігеля. ОСОБА_13 сказав, що грошей немає, після цього ОСОБА_14 почав його бити. Потім на подвір`я зайшла співмешканка ОСОБА_15 та почала сперечатися з бабусею. Він ( ОСОБА_4 ) намагався їх всіх заспокоїти. На столі він ( ОСОБА_4 ) побачив два мобільні телефони, які непомітно поклав собі в карман куртки. Потім він пішов до дому ОСОБА_11 , де і залишились телефони.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за корисливий злочин, є інвалідом 2-ї групи (зворот а.к.п.82а), за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1, а.к.п. 74), на обліку в у лікаря психіатра та не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у врача нарколога в наслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2008 року (т. 1, а.к.п. 79, 82).
Щире каяття та беззастережне визнання своєї винуватості ОСОБА_4 у вчиненому суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання.
Вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, який наближений до мінімального розміру, передбаченого санкцією частини 2 статті 185 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який є інвалідом 2-ї групи, викладені обставини справи, позицію потерпілого, який вказав, що простив обвинуваченого, не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру, та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Беручи до уваги те, що у відношенні обвинуваченого не обирався запобіжний захід в порядку глави 18 КПК України та не заявлялось про це клопотань учасниками судового провадження, тому судом при ухваленні вироку питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 не розглядалось.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ - мобільний телефон моделі «Samsung М 400», чорного кольору, який знаходиться відповідно до розписки на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 (т. 1 а.к.п. 55), після набрання вироком законної сили необхідно залишити його законному власнику - потерпілому ОСОБА_7 .
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання, а саме: висновок експерта № 32 від 26.01.2015 року у розмірі 196,56 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000335 т. 1, а.к.п. 41) та висновок експерта № 33 від 26.01.2015 року у розмірі 196,56 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000335 т. 1, а.к.п. 51).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Речовий доказ - мобільний телефон моделі «Samsung М 400», чорного кольору, після набрання вироком законної сили залишити його законному власнику - потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКППФО НОМЕР_2 ) на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання № 32 від 26.01.2015 року та № 33 від 26.01.2015 року в розмірі 393 (триста дев`яноста три) гривень 12 копійок.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України з особливостями, визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя
Ленінського районного суду
міста Кіровограда ОСОБА_1