03.02.2014 Єдиний унікальний № 371/143/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2014 року м. Миронівна ЄУН № 371/ 143 /14-к
Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1
за участю заявника ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В :
скарга на постанову про закриття кримінального провадження надійшла до суду 29 січня 2014 року та призначена до розгляду ухвалою слідчого судді від 29 січня 2014 року.
Суддя перевірив надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано скаргу, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши скаржника та слідчого, прийшов до наступного.
Підтримуючи вимоги за скаргою, ОСОБА_2 послалась на обставини, що в ній викладені. Додатково просила зобов`язати слідчого продовжити слідчі дії у кримінальному провадженні, вказала, що факти, про які нею надані відомості у поданій заяві, містять ознаки кримінального правопорушення та залишились не перевіреними, підстави, за яких відмовлено в порушенні кримінальної справи, є необґрунтованими.
Слідчий ОСОБА_3 вважає скаргу обґрунтованою, прийняте рішення помилковим.
Оцінка представлених матеріалів та доводи сторін вказують на наявність підстав для задоволення скарги.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Встановлено, що 04 січня 2014 року ОСОБА_2 , представляючи інтереси ОСОБА_5 за довіреністю, посвідченою нотаріусом 03 вересня 2012 року, звернулася до Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою, в якій вказала на факт викрадення майна, що перебувало у володінні її довірителя.
За фактом викрадення майна, що перебувало у володіння ОСОБА_5 , велося досудове розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Отримавши 04 січня 2014 року заяву про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, на який вказувала заявниця, чи вбачається в діяннях, про які повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, вчиненому діянню мав надати кримінально-правову оцінку.
Всупереч вказаним вимогам слідчий не дослідив усі факти, на які вказувала заявник, прийняте рішення мотивував спливом строку давності, вказавши, що злочин, про який повідомлено заявником, є злочином середньої тяжкості, з дня його вчинення минуло більше п`яти років.
За крадіжку чужого майна кримінальна відповідальність настає за ст. 185 ч. 1 КК України. Слідчим не встановлено обставин щодо відсутності в діях особи, на яку вказувала заявник, складу вказаного правопорушення.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Слідчим не встановлено обставин, що виключають кримінальне провадження. За наявності події правопорушення слідчий був зобов`язаний дослідити обставини щодо наявності в діях особи, яка заволоділа чужими майном, дій, які вказують на таємне викрадення такого майна.
Відповідно до положень частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Резолютивна частина постанови повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.
Оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження не відповідає вказаним вимогам.
В мотивувальній частині рішення слідчого не зазначено який із елементів складу злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, відсутній. Резолютивна частина рішення не містить точних відомостей про зміст рішення, в ній не зазначено в діях якої особи чи яких осіб відсутній склад кримінального правопорушення.
Зробити висновок про те, які зібрані та досліджені докази і як перевірив та оцінив слідчий, приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, не можливо, оскільки мотивувальна частина прийнятого рішення не містить змісту обставин, які є підставами для прийняття такого рішення.
Мотиви, які вказані слідчим в мотивувальній частині постанови, суперечать прийнятому рішенню. Мотивувальна та резолютивна частини постанови містять посилання на дві різні підстави закриття кримінального провадження.
Вказані встановлені обставини вказують на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону, не містить обґрунтувань щодо відсутності елементів складу злочину, є суперечливим, необґрунтованим та неумотивованим, а тому підлягає скасуванню.
За правилами частин 2 та 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію та не може бути оскаржена.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1