Справа № 1-98/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді Кузнецова А.В.

при секретарі Альошкіної О.І.

з участю прокурора Бровко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, судимого 19.06.2008 року Кременчуцьким райсудом за ст. 263 ч. 2 КК України до 510 грн. штрафу,

в скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 ухилився від сплати штрафу, будучи засудженим до цього виду покарання.

Так, вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2008 року ОСОБА_1 засуджений за ст. 263 ч. 2 КК України до покарання у вигляді штрафу 510 грн. в рахунок держави, вирок набрав чинності 4 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 26 КВК України засуджений повинен в місячний строк сплатити штраф, після набрання вироком законної сили, тобто ОСОБА_1 був зобовязаний в строк до 4 серпня 2008 року сплатити 510 грн.

Однак в період з 4 липня 2008 року по 4 лютого 2010 року ОСОБА_1, достовірно знаючі про призначене йому покарання та будучи неодноразово попереджений державною виконавчою службою Кременчуцького районного управління юстиції про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати штрафу на виклики до ВДВС Кременчуцького РУЮ не зявлявся, будучі працездатним заходів щодо працевлаштування не здійснив та штраф не сплатив.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і дав пояснення відповідно до викладеного формулювання обвинувачення стосовно фактичних обставин справи, в скоєному розкається, свої дії обумовлює тяжким матеріальним станом, просив врахувати сплату штрафу.

Крім особистого визнання вини, винність підсудного повністю підтверджується матеріалами справи, які є належними, допустимими і достатніми.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що предявлене звинувачення доказано. Дії підсудного ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ст. 389 ч. 1 КК України, як ухилення від сплати штрафу, особою засудженою до цього виду покарання.

Обираючи міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного ОСОБА_1, який по місцю проживання характеризується негативно, не працює, раніше судимий, на даний час повністю сплатив суму штрафу, щиро кається у скоєному, що є обставиною, яка помякшує відповідальність.

Обставиною, яка обтяжує вину підсудного судом визнано рецидив злочинів.

З врахуванням наведеного та всіх обставин справи, суд вважає, що підсудній ОСОБА_1 підлягає покаранню у вигляді обмеження волі, від якого його можливо звільнити з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, приймаючи до уваги щире каяття та можливість виправлення без ізоляції від суспільства.

Відповідно до висновку лікарняно-контрольної комісії ОСОБА_1 потребує лікування від алкоголізму, тому суд вважає за необхідне покласти на нього обовязок пройти курс лікування.

Запобіжний захід до підсудного необхідно залишити попередній - підписку про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України й призначити йому покарання у вигляді 1 /одного/ року обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування

призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового

строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання та пройти курс лікування від алкоголізму.

Запобіжний захід до ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом 15 діб.

Суддя А. В. Кузнецов