О К Р Е М А Д У М К А
Окрема думка судді ОСОБА_1
15 січня 2016 року м. Черкаси
06.01.2016 року, заслухавши матеріали справи в повному об`ємі, більшістю голосів колегії суддів справа була перенесена розглядом на 15.01.2016 року нібито для вивчення матеріалів кримінального провадження.
Я був проти перенесення справи розглядом, оскільки в колегії суддів було достатньо даних для прийняття рішення по суті.
15.01.2016 року, оголосивши результати судово-психіатричних експертиз від 23.10.2013 року та від 26.08.2014 року, та вислухавши думку учасників процесу колегія суддів більшістю голосів залишила ухвалу слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у виді перебування ОСОБА_4 в психіатричному закладі без змін, а апеляцію без задоволення.
Я не можу погодитись із таким судовим рішенням, оскільки воно прийнято всупереч закону та рішень і рекомендації Європейського суду з прав людини.
Так, клопотання прокурора про продовження строку перебування психічно хворої людини в психіатричному закладі не відповідає вимогам ст.184 та 199 КПК України, оскільки в ньому відсутні обґрунтування продовження строку утримання особи в лікувальному закладі, не наведені дані, які б підтверджували, що заявлені ризики не зменшилися та не наведені підстави, які перешкоджають завершити справу розглядом. Крім цього, до клопотання не додано копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Посилання прокурора в підтримку клопотання про продовження строку запобіжного заходу психічно-хворої людини та більшості суддів колегії апеляційного суду на висновки судово-психіатричних експертиз від 23.10.2013 року та від 26.08.2014 року є незаконними, оскільки це суперечить висновкам Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини в одному із своїх рішень встановив процесуальну гарантію щодо застосування п. «е» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення волі чи свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того чи зберігається агресивний стан психічного розладу.
На момент розгляду справи, як в суді І інстанції так і в апеляційному порядку прокурор не навів будь-яких даних, не подав нової судово-психіатричної експертизи про те, що у ОСОБА_4 зберігається агресивний стан психічного розладу на даний момент, як того вимагає закон.
Слід також зазначити, що перевірені матеріали кримінального провадження не дають достатніх підстав вважати, що саме ОСОБА_4 причетний до вчинення суспільно-небезпечного діяння.
Посилання прокурора на те, що справа направлена до суду 13.01.2016 року не може бути підставою для залишення ухвали слідчого судді без змін, оскільки вона прийнята 17.12.2015 року з порушенням закону.
Крім цього, достовірно встановлено, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом не може приймати участь у судовому засіданні, тому не має будь-яких підстав вважати, що він може ухилитися від суду чи перешкоджати встановленню істини в справі іншим чином, переховуватись від суду або незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, як про це зазначив у клопотанні прокурор.
Визначальним є збереження агресивного стану психічно-хворої особи, однак це нічим і ніким не доведено.
Слід також звернути увагу на те, що ні прокурором, ні судом не дотримано вимог ч.3 ст.197 КПК України, оскільки сукупний строк тримання під вартою, а отже і утримання психічно-хворої особи в психіатричному закладі не може перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо таких або особливо тяжких злочинів.
Встановлено, що ОСОБА_4 застосовано міру запобіжного заходу понад 2 роки, тому і в перерахунку 1 день за 2 дні згідно ч.5 ст.72 КК України він знаходиться в психіатричному закладі майже 4 роки і 6 місяців, що є неприпустимим.
За законом, якщо особа видужала, то така особа притягується до кримінальної відповідальності на загальних підставах, а якщо особа є психічно-хворою, то до неї застосовуються міри медичного характеру і строк не визначається, оскільки за висновком лікарів така особа може бути звільнена від лікування через кілька місяців.
Таким чином, вважаю, що судове рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання його в психіатричному закладі та рішення більшості колегії суддів апеляційного суду про залишення ухвали слідчого судді без змін прийнято в супереч закону.
Суддя ОСОБА_1