11/775/479/13(м)
1-59/09

А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д Д О Н Е Ц Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Донецької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні 24 грудня 2013 року в залі суду в місті Маріуполі кримінальну справу за апеляцією звільненого від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на постанову Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 9 лютого 2009 року
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 9 лютого 2009 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Маріуполя Донецької
області, громадянин України, працюючий ПАТ
ММК ім. Ілліча, раніше не судимий, проживаючий
АДРЕСА_1
звільнений від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України на підставі пункту «в» статті 1, статті 6 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року з закриттям провадження по кримінальній справі.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, звільнений від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , подав апеляцію, в якій ставить питання про скасування постанови суду з направленням справи на додаткове розслідування.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги вказує, що його вина у скоєні злочину не
доведена, постанову суду винесено незаконно та необґрунтовано, при цьому посилається на неповноту і однобічність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи і порушення вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.
Вказує на те, що органами досудового та судового слідства його дії були неправильно кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України, не були досліджені обставини,
Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_7
Категорія 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_1
які мають суттєве значення для розгляду справи. Не була дана належна оцінка тим обставинам, що пішохід ОСОБА_8 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, навмисно створив аварійну обстановку.
Вважає, що в його діях не має порушень пунктів 12.3,12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, оскільки він не скоював наїзду на пішохода ОСОБА_9 .

Зазначає, що на досудовому та судовому слідстві були порушені його права на захист, оскільки він не мав захисника у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, право на захист в установленому законом порядку йому не роз`яснювалось та безкоштовний захисник призначений не був. У зв`язку з чим він не мав можливості захищати свої права та інтереси, оскільки є юридично неусвідомленою людиною.
Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_5 про підтримку апеляційних вимог його підзахисного і незаконність судового рішення, міркування прокурора про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінальної справи та, обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.
За змістом пункту 4 частини 1 та частин 2,3 статті 6 КПК України, яка діяла на момент розгляду кримінальної справи, тобто 9 лютого 2009 року кримінальна справа не може бути порушена, а порушена справа підлягає закриттю внаслідок акту амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння.
Якщо обставини, зазначені у пунктах 1,2 і 4 цієї статті, виявляються в стадії судового розгляду, суд доводить розгляд справи до кінця і у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 цієї статті, постановляє виправдувальний вирок, а у випадках, передбачених пунктом 4 обвинувальний вирок із звільненням засудженого від покарання.
Закриття справи на підставах, зазначених у пункті 4 цієї статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі провадження по справі продовжується в звичайному порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи вона надійшла з прокуратури міста Маріуполя до Іллічівського районного суду міста Маріуполя 15 грудня 2008 року, де 19 грудня 2008 року був проведений попередній розгляд з призначенням судового розгляду на 25 грудня 2008 року.
Надалі, судовий розгляд двічі відкладався з-за неявки учасників судового засідання, у тому числі і підсудного, в результаті чого судовий розгляд був початий 9 лютого 2009 року.
З протоколу судового засідання вбачається, що в його підготовчій стадії, після роз`яснення учасникам судового розгляду їх процесуальних прав, підсудний ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому визнав вину повністю і при наявності у нього дитини 2006 року, просив застосувати акт амністії.
З матеріалів кримінальної справи також вбачається, що підсудний ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву, в якій також зазначено, що він має неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим просив застосувати акт амністії.
Закон України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року передбачає звільнення осіб, які вчинили злочини, від кримінальної відповідальності при наявності певних умов з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, підстави для застосування акту амністії та згоду підсудного на застосування амністії.
Зокрема, стаття 6 зазначеного Закону передбачає звільнення від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб які підпадають під дію статті 1 Цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а тк само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчиненні до набрання чинності цим Законом.
Вирішуючи клопотання підсудного ОСОБА_6 про застосування акту амністії, суд першої інстанції, не розпочинаючи розгляд кримінальної справи по суті обвинувачення, всі умови цього Закону з`ясував і, видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення, після чого проголосив постанову про закриття кримінальної справи, внаслідок застосування акту амністії, задовольнивши клопотання підсудного.
Більш того, подавши апеляцію на зазначену постанову суду першої інстанції, підсудний не навів жодних обґрунтувань у підтвердження своїх вимог про незаконність постанови суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляції підсудного ОСОБА_6 є відсутніми.
Керуючись статтями 362,365,366 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію звільненого від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 залишити без задоволення
Постанову Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 9 лютого 2009 року щодо ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України на підставі пункту «в» статті 1, статті 6 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року з закриттям провадження по кримінальній справі залишити без зміни.
С У Д Д І :
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2