АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1625/15 Справа № 192/1049/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше судимого, -

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

Встановила:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на тій підставі, що ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить ухвалу суду скасувати та постановити рішення, яким застосувати до нього положення ст.82 КК України. Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки він працює в промисловій зоні колонії та приймає участь в її благоустрою, проявляє соціально-корисну активність.

Також засуджений зазначає, що відбуваючи покарання у виправній колонії максимального рівня безпеки був переведений до Солонянської виправної колонії №21, що свідчить про його виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 які вважали ухвалу суду незаконною і необґрунтованою, просили її скасувати та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала ухвалу суду законною і обґрунтованою, а тому просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема, за особливо тяжкий злочин, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, що він став на шлях виправлення, є не обґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, вчиненого групою осіб: вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 24 грудня 2004 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.187, пунктами 6,12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 р. ОСОБА_6 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Як видно з характеристики адміністрації Солонянської виправної колонії №21, в якій ОСОБА_6 відбуває покарання з 2004 року, засуджений характеризується посередньо, за час відбування покарання до праці ставиться задовільно, має заохочення, останнє 29 квітня 2014 р.

Разом з тим, згідно з даними характеристики ОСОБА_6 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду та використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Також зазначено, що засуджений не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а також не приймає участі в роботі самодіяльних організацій, не проявляє корисну активність в організації їх роботи.

Згідно з висновком комісії виправної колонії, станом на момент судового розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення і тому до нього недоцільно застосовувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

Отже, наведеними даними спростовуються доводи засудженого про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність засудженим ОСОБА_6 того, що він став на шлях виправлення.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування ухвали, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 щодо скасування ухвали суду та застосування щодо останнього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, немає.

Керуючись статтями 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4