Справа № 301/163/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/343/15, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000827 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Іршавського районного суду та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.04.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, судимий 09.07.2013 року вироком Іршавського районного суду Закарпатської області за ч.3 ст. 185 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі; на підставі ст. ст.75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 02 (два) роки, засуджений:
- за ст.124 КК України на 06 (шість) місяців арешту;
- за ч.2 ст.125 КК України на 03 (три) місяці арешту.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді арешту строком на 06 ( шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.07.2013 року, а саме 03 (три) роки позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки 06 ( шість) місяців.
Речові докази: чоловічу сорочку та чоловічі штани постановлено повернути власнику ОСОБА_8 ; чоловічу сорочку, джинсові штани та труси постановлено повернути власнику ОСОБА_6 ; ніж, поліетиленовий пакет «експертна служба» № 1843000 в якому знаходяться скляна пляшка, та поліетиленовий пакет «експерта служба» № 1842886 в якому знаходиться взуття постановлено знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

-2-
Так, ОСОБА_8 24.08.2014 року, близько 23 год., знаходячись в урочищі «Копань», що між вулицями Гамора та Кальварії в с. Довге Іршавського району, йшов у напрямку вулиці Кальварії, коли його наздогнав ОСОБА_6 разом із ОСОБА_11 , тоді ж ОСОБА_11 пішов вперед, а між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої ОСОБА_12 першим наніс удар рукою ОСОБА_8 в область голови від якого останній впав на землю, де ОСОБА_6 наніс йому ще два удари рукою по спині, тоді як ОСОБА_8 намагався підвестись із землі, але ОСОБА_6 не давав йому цього зробити, так як продовжував наносити йому удари, тому ОСОБА_8 з метою захисту від насильницьких дій ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою подальшого припинення нанесення йому тілесних ушкоджень, маючи при собі у кишені одягу, у який був одягнутий, ніж, що згідно висновку експерта не являється холодною зброєю і призначений для господарсько побутових потреб, який витягнув з кишені та тримаючи його в правій руці, наніс п`ять ударів по різним частинам тіла ОСОБА_6 у той час як останній знаходився позаду ОСОБА_8 , який не бачив куди саме наносив удари ОСОБА_6 , спричинивши останньому шкоду, яка явно не відповідала небезпечності його посягань, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 тяжке, небезпечне для життя в момент спричинення тілесне ушкодження.
Продовжуючи злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_8 , 24.08.2014 року, близько 23 год. 05 хв., знаходячись в урочищі «Копань», що між вулицями Гамора та Кальварії в с. Довге Іршавського району, після сварки, яка переросла в бійку з ОСОБА_6 , наздогнав присутнього там ОСОБА_11 та продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних відносин, тримаючи в руці ніж, який згідно висновку експерта не являється холодною зброєю й призначений для господарсько побутових потреб, наніс указаним ножем один удар у верхню третину лівого передпліччя ОСОБА_11 , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду від 21.04.2015 року скасувати, і направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в Іршавський районний суд. Уважає, що суд, постановивши обвинувальний вирок, призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого і яке хоч, і не виходить за межі, установлені санкціями ст. 124, ч.2 ст.125 КК України та не суперечить вимогам ст.71 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, що є наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про його особу. При призначенні покарання, суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини, не зазначені в ч.1 ст. 66 України. Висновки суду першої інстанції в частині наявності тільки однієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, є однобічними та необ`єктивними, а також судом не було належним чином установлено особу обвинуваченого. Як на досудовому розслідуванні, так і при судовому розгляді визнавав свою вину в скоєних ним злочинах у повному обсязі, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені під час досудового розслідування та судового засідання, щиро розкаявся в скоєному, при цьому активно сприяв розкриттю злочину. Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 претензій ні матеріального, ні морального характеру не мають, що свідчить про добровільне усунення ним заподіяної шкоди. Крім того, суд під час судового слідства не з`ясував у повному обсязі чи перебував він у стані необхідної оборони, і, чи може вважатися правомірним, і суспільно корисливим діянням заподіяння ним шкоди потерпілим, у зв`язку з їх аморальною поведінкою, заподіяння йому потерпілими тілесних ушкоджень у той самий період та притягнення за ці дії останніх до кримінальної відповідальності.

-3-
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження просить вирок суду від 21.04.2015 року в частині стягнення документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта змінити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати пов`язані із проведенням експертизи холодної зброї становлять 147,42 грн. Однак, судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 питання про відшкодування процесуальних витрат, понесених на проведення експертизи не вирішувалось.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доповненої апеляційної скарги, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та частково підтримала доповнену апеляційну скаргу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.
За змістом указаної статті вбачається, що право на захист не є безумовним, і підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника, але характер цього права вимагає певних умов, за яких відмова від захисника може бути визнана дійсною.
Право бути представленим захисником випливає з переконання, що підозрюваний, обвинувачений не можуть достатньо ефективно здійснювати свій захист самостійно, у тому числі у достатньому ступені передбачати наслідки своїх дій. Тому підозрюваний, обвинувачений має повністю усвідомлювати наслідки відмови

-4-
від захисника. У справі Піщальников проти Росії ЄСПЛ зазначив, що відмова від захисника «має бути не лише добровільною, але також становити свідому та розумну відмову від права. Перед тим, як можна буде сказати, що обвинувачений відмовився від важливого права, передбаченого ст.6 Конвенції, має бути доведено, що він міг розумно передбачати наслідки своєї поведінки».
Підозрюваний, обвинувачений має бути здатним до такого усвідомлення, і нездатність до цього зумовлює обов`язкову участь захисника. Лише наявність письмової заяви або підпису під такою заявою підозрюваного, обвинуваченого не є обставиною, що визначає добровільність відмови від захисника. Під час відмови має бути присутнім саме той захисник від якого відмовляється підозрюваний, обвинувачений.
При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вказані вимоги закону були порушені.
Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 подав до Іршавського районного суду заяву про відмову від захисника, у відсутності конкретного захисника, що останній підтвердив під час апеляційного розгляду. При цьому, пояснив суду, що в зв`язку з відсутністю в нього юридичної обізнаності щодо наслідків відмови від захисника, він погодився на таку відмову. З жодним захисником не спілкувався, юридичної допомоги не отримував. (а.с.п.17 «а»).
Колегія суддів уважає, що, не вирішивши питання про прийняття відмови обвинуваченого ОСОБА_8 від захисника, відповідно до вимог ст.54 КПК України, розглянувши кримінальне провадження без участі захисника, не встановивши вимушеність відмови, суд першої інстанції допустив порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
Крім того, апеляційний суд установив, що в силу свого віку, освіти, умов виховання ОСОБА_8 не може достатньо, ефективно здійснювати свій захист самостійно.
Також, постановлений щодо ОСОБА_8 вирок не відповідає вимогам ст.ст.369-380 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).
Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що в ній викладене обвинувачення за епізодом нанесення легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 24.08.2014 року, близько 23 год. 05 хв. в урочищі «Копань», що між вулицями Гамора та Кальварії в с. Довге Іршавського району, після сварки, яка переросла в бійку з ОСОБА_6 ..
Однак, притягуючи до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, щодо ОСОБА_11 , суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня заява потерпілого ОСОБА_11 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, що є порушенням вимог п.1 ч.1 ст.477 КПК України.

-5-
Таким чином, зазначене свідчить про обґрунтованість доводів ОСОБА_8 про порушення його права на захист права вільного вибору захисника й на переконання колегії суддів у відповідності до вимог ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність, або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того, чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому доводи доповненої апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не в повному обсязі з`ясував обставини про те, що обвинувачений під час вчинення кримінальних правопорушень перебував у стані необхідної оборони в зв`язку із протиправною поведінкою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підлягають до ретельної перевірки під час нового судового розгляду в суді першої інстанції, визнаються частково обґрунтованими.
Крім того, під час нового судового розгляду підлягають до ретельної перевірки й доводи прокурора про відсутність у вироку рішення щодо відшкодування обвинуваченим процесуальних витрат.
За ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів уважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону, є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

-6-
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
доповнену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційну скаргу прокурора прокуратури Іршавського районного Закарпатської області задовольнити частково.
Вирок Ірашавського районного суду Закарпатської області від 21.04.2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду Закарпатської області оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: