Справа № 199/9569/15-к
У Х В А Л А
іменем України
18 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Дніпровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду), оскільки ОСОБА_4 не має постійного місця проживання у м. Дніпропетровську, а також не має місця реєстрації; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), адже на теперішній час місцезнаходження речового доказу, а саме мобільного телефону марки «Леново А319» не встановленою підозрюваний знає місцезнаходження викраденого майна; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні), адже ОСОБА_4 знайомий з потерпілим, а також отримав копії додатків до клопотання, де зазначені точні анкетні данні потерпілого та свідка; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення), адже підозрюваний будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, а саме, останній раз 04.12.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців, маючи не зняту і не погашену в уставленому порядку судимість на шлях виправлення не став та знову скоїв з корисливий злочин, а також той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив середньої тяжкості кримінальне правопорушення, яке відповідно ч. 2 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк до 3 років. Є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, а саме, останній раз 04.12.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців, маючи не зняту і не погашену в уставленому порядку судимість на шлях виправлення не став та знову скоїв з корисливий злочин, середнього ступеню тяжкості, який відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України карається позбавленням волі строком до 3-х років.

Доказами наявності цих ризиків є:

- показання підозрюваного ОСОБА_5 , який вказав, що він раніше притягалася до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, не має реєстрації та постійного місця мешкання у м. Дніпропетровську, перебував з потерпілим у дружніх відносинах та знає місцезнаходження майна, яким він незаконно заволодів, а також продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, і на теперішній час в Індустріальному ВП є достатні підстави для повідомлення про підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

- показання потерпілого ОСОБА_6 , яка показав, що раніше він перебував з ОСОБА_4 у дружніх відносинах;

- характеризуючий матеріал зібраний на ОСОБА_5 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, а саме, останній раз 04.12.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців, має не зняту і не погашену в уставленому порядку судимість, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, а саме, останній раз 04.12.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців, маючи не зняту і не погашену в уставленому порядку судимість на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин з корисливих мотивів, ніде не працює, не має постійного доходу, дітей на утриманні не має, не одружений, не має реєстрації та постійного місця мешкання у м. Дніпропетровську, перебував з потерпілим у дружніх відносинах, а отже може незаконного впливати на нього, йому відоме місцезнаходження майна, яким він незаконно заволодів у потерпілого ОСОБА_6 , до останнього не може бути застосовано інший, менш суворий, запобіжний захід згідно п. 1-4 ч.І ст. 176 КПК України, бо він не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбачених чинним законодавством та забезпечити можливість виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання. Пояснив, що він дійсно вчинив шахрайство за вказаних у повідомленні про підозру обставин.

Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

18.11.2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ч. 190 КК України за наступних обставин:

09.11.2015 року, приблизно о 21:10 годині ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ» по вул. Калиновій, 22 у м. Дніпропетровську, випадково зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_6 , де вони почали спілкуватись між собою. Так, підійшовши до під`їзду №4, що знаходиться в буд.№4 по вул. Обоянській у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки «Леново A319» під приводом здійснити дзвінок з даного мобільного телефону на що останній, будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 та, спрямованих на заволодіння майном шляхом зловживання довірою, надав свою згоду. Так, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, не маючи на меті здійснення телефонного дзвінку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взяв мобільний телефон марки «Леново A319», що належить ОСОБА_6 , після чого, з вищевказаним мобільним телефоном направився по вул. Обоянській у напрямку до вул. С.Ковалевської у м. Дніпропетровську, не реагуючи при цьому на вимогу ОСОБА_6 повернути належне йому майно, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд, а саме в той же день, а саме 09.11.2015 року, заклав його до ломбарду, який знаходиться на вул. Калиновій у м. Дніпропетровську, за грошові кошти у сумі 600 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень.

18.12.2015 року відомості про вказане правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002495.

Суд враховує, що за ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд виходить з того, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення є обґрунтованою та в достатньому обсязі підтверджується наданими прокурором доказами:

-Протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 11.11.2015 p.;
-Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.11.2015 p.;
- Протокол огляду предмету - коробки від мобільного телефону марки «Леново A319»від 11.11.2015 р.;
-Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 18.12.2015 р.;
-Протоколом одночасного допиту підозрюваного та потерпілого від. 18.12.2015р.
-Вироком Амур-Нижньодніпровського p.c. м. Дніпропетровська від 02.07.2014 року
-Довідкою про судимість на ОСОБА_4 .
Наведені докази, які отримані з дотриманням порядку, встановленого законом, із передбачених законом джерел, в своїй сукупності в достатній мірі доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а також обґрунтованого припущення про причетність до його вчинення ОСОБА_4 .

Той факт, що ОСОБА_4 , який є раніше судимою особою, обґрунтовано підозрюється у корисливого кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років, і що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого корисливого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований, не має зареєстрованого місця проживання, стійких соціальних зв`язків, джерела доходу, не повідомив місцезнаходження викраденого майна, в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити викрадений ним мобільний телефон.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, судом відхиляються через недоведеність доказами.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку та не має документально підтверджених тяжких захворювань;

4) відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків та зареєстрованого місця проживання;

5) відсутність у підозрюваного постійного джерела доходу;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має значних статків;

8) наявність у підозрюваного двох непогашених судимостей;

9) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше;

Доводи підозрюваного висновків суду не спростовують та судом відхиляються.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Оскільки сукупність наведених обставин свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, клопотання органу досудового слідства є обґрунтованим.

ОСОБА_4 слід визначити розмір застави в 20 розмірів мінімальної заробітної плати, який визначений з урахуванням обставин кримінального правопорушення та його тяжкості, майнового та сімейного стану підозрюваного, помірності розміру застави для підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 204, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Новомиколаївка, Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не має зареєстрованого місця проживання, останнє відоме місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який у межах кримінального провадження № 0002495 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтС України в Дніпропетровській області.

Строк дії ухвали - до 15 лютого 2016 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави у розмірі 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень з покладенням на неї обов`язків протягом двох місяців:

- не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

зобов`язавши ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та до слідчого.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя:

18.12.2015