Єдиний унікальний номер 205/3851/15-к
Провадження №1-кп/205/ 393 /15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
31 серпня 2015 року Ленінський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001371 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також угоду про визнання винуватості від 27 травня 2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4

з боку захисту захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, складеного слідчим та затвердженого прокурором 27 травня 2015 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він у 2009 році, точної дати у ході досудового слідства не встановлено, на ринку «Курчатовський» у м. Дніпропетровську у невстановленої досудовим слідством особи за грошові кошти в розмірі 600 грн. незаконно придбав пістолет «Zoraki», який усвідомлюючи, що даний пістолет є вогнепальною зброєю та заборонений для носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу, став зберігати за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_2 . 24 квітня 2015 року ОСОБА_3 поклав вищевказаний пістолет до лівого карману своєї куртки та почав пересуватися ним по вулицях м. Дніпропетровська. Цього ж дня приблизно о 16.30 год., біля будинку № 30 по вул. Орловській в м. Дніпропетровську був проведений особистий огляд ОСОБА_3 в ході якого у лівій кишені куртки, надягненої на ньому, було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, який згідно висновку експерта № 67/07-178 від 28.04.2015 року є нестандартною ручною короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом з сигнального пістолета моделі «Zoraki MOD.914» № НОМЕР_1 калібру 9 мм. P.A/ Knall, шляхом видалення з каналу стволу стаціонарного захисного елементу, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями). Конструкція пістолету дозволяє проводити постріли способом роздільного зарядження з використанням як ініціюючого складу шумових патронів 9 мм, а у якості снаряду куль сферичної форми діаметром до 7 мм., при цьому забезпечується достатня вражаюча дія вистріляних з нього снарядів (куль).

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

27 травня 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та до 15 вересня 2015 року відшкодувати державі витрати на залучення експерта. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від покарання, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком у один рік.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом у кримінальному провадженні та угодою про визнання винуватості, вислухавши у підготовчому судовому засіданні думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які наполягали на затвердженні угоди, вважає, що угода не підлягає затвердженню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладено такий вид угод, як угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Натомість, у порушення вимог ст.ст. 468, 474 КПК України, у угоді про визнання винуватості від 27 травня 2015 року в якості сторони угоди зазначена захисник адвокат ОСОБА_6 . При тому, що відповідно до ст. 468 КПК України сторонами угоди про визнання винуватості може бути лише прокурор та підозрюваний (обвинувачений). Відповідно до положень ст. ст. 49, 52 КПК України, захисник приймає обов`язкову участь у кримінальному провадженні у разі укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, проте не може виступати стороною цієї угоди.

Крім того, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим не відповідає вимогам ст. 474 КПК України, оскільки, в угоді не міститься беззастережне визнання винуватості ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, в якому він обвинувачується, оскільки у п. 2 угоди міститься лише погодження, що підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі підозри, у судовому провадженні .

Зобов`язання обвинуваченого беззастережно визнати свою винуватість у майбутньому (у судовому провадженні) не може бути визнано беззастережним визнанням своєї винуватості при укладанні угоди, у розумінні вимог ч. 1 ст. 474 КПК України.

Також, угода не відповідає вимогам КПК України, оскільки однією з її умов є обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відшкодувати державі витрати на залучення експертів для проведення експертизи, який має бути виконано до встановленої в угоді дати, що прямо суперечить вимогам закону оскільки відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, відшкодування обвинуваченим даного виду процесуальних витрат забезпечено відповідним механізмом і не може бути предметом угоди.
Крім того, угода про визнання винуватості не може містити конкретної дати відшкодування цих витрат, оскільки, у відповідності до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Ухилення від відшкодування витрат на залучення експерта не може мати наслідком скасування вироку, оскільки не стосується тих обов`язків підозрюваного, обвинуваченого, які передбачені ст. 472 КПК України і безпосередньо пов`язані із сутністю угоди про визнання винуватості.
Також, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 27 травня 2015 року не відповідає інтересам суспільства за метою її укладення, оскільки спрямована лише на задоволення приватного інтересу обвинуваченого ОСОБА_3 пом`якшення покарання.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні, під час розгляду угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим за ч.1 ст. 263 КК України, але суду пояснив, що він приблизно у 2009 році на торговій точці ринку «Курчатовський» в м. Дніпропетровську придбав зазначений у обвинувальному акті пістолет «Zoraki MOD.914» законно, і що для його зберігання та носіння не потрібний дозвіл, оскільки цей пістолет не являється вогнепальною зброєю і він, як бойовий офіцер у минулому, розуміється на зброї і достеменно знає, що даний пістолет не спроможний здійснювати постріли бойовими патронами. Також, ОСОБА_3 заявив, що і на теперішній час не вважає, що зберігав та носив цей пістолет у порушення вимог закону.
Крім того, обвинувачений пояснив, що 24 квітня 2015 року, у другій половині дня він повертався з кладовища і був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки на кладовище поминав своїх померлих родичів. У під`їзді його будинку АДРЕСА_3 у нього виник словесний конфлікт з сусідом, прізвища та ім`я якого він не знає, який винаймає квартиру у тому ж під`їзді. Для того, щоб конфлікт не перейшов у бійку, він, ОСОБА_3 , зайшов у свою квартиру АДРЕСА_4 , взяв зазначений пістолет «Zoraki MOD.914», який зберігався у квартирі, вийшов з квартири у під`їзд де шляхом демонстрування пістолету налякав сусіда і його знайомого, які, у свою чергу, злякалися залишили місце конфлікту. Потім, він, ОСОБА_3 , тримаючи пістолет при собі, вийшов у двір свого будинку де, у неподалік розташованому кіоску з продажу алкоголю на розлив, купив ще горілки, щоб випити та заспокоїтися. При цьому, він ненавмисно злякав продавця кіоску тим, що поклав пістолет на прилавок. Після цього, його обуло затримано працівниками міліції.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що викладені у поясненнях ОСОБА_3 обставини перевірялися органом досудового слідства. Так, з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 вбачається, що на досудовому слідстві останній визнавав себе винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України та пояснював, що у 2009 році придбав на ринку «Курчатовський» в м. Дніпропетровську пістолет «Zoraki», розуміючи, що він являється вогнепальною зброєю і потребує спеціального дозволу для його носіння та зберігання, проте зберігав та носив зазначений пістолет з метою самооборони без передбаченого законом дозволу. При цьому, у протоколі допиту ОСОБА_3 повністю відсутні обставини, які він повідомив у підготовчому судовому засіданні, в частині того, що він 24 квітня 2015 року перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав конфлікт зі своїм сусідом тощо.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений неправильно розуміє сутність пред`явленого йому обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим, у зв`язку з чим, суд вбачає обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, оскільки умови угоди та зміст обвинувачення не відповідають внутрішньому розумінню самим обвинуваченим ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 7 ст. 474КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 474 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди від 27 травня 2015 року укладеної між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 по кримінальному провадженні № 0001371 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001371 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України - повернути прокурору прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1