В И Р О К
іменем України
"21" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 від 19.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Разіно Лукоянівського району Горьківської області Російська Федерація, громадянин України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , займаючи посаду директора ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та будучи службовою особою, використав своє службове становище в корисливих цілях - з метою особистого незаконного збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди у формі грошових коштів від ОСОБА_7 .

Так, 01.03.2014 року, близько 12 години, ОСОБА_7 на мобільний телефон, зателефонував продавець торгівельної точки, яка розташована поблизу території кладовища «Південне», ОСОБА_8 , де здійснюється реалізація ритуальної продукції ОСОБА_7 та повідомив, що з ним бажає поговорити майстер з благоустрою кладовища «Південне» ОСОБА_9 .

В ході зазначеної розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що йому необхідно буде прийти до нього, з метою вирішення питань , пов`язаних з подальшим існуванням його бізнесу біля території кладовища «Південне». ОСОБА_7 в свою чергу зателефонував раніше знайомому ОСОБА_4 та розповів про вищевказані обставини, на що останній запропонував зустрітися 17.03.2014 року в його службовому кабінеті, в приміщенні ритуальної служби СКП «Спец комбінат ПКПО» за адресою ; м. Київ, вул.. Боровського, 47/14.

В подальшому, 17.03.2014 року, близько 14 години, в ході розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що у зв`язку з розташуванням його торгівельного павільйону в безпосередній близькості до центрального входу до кладовища «Південне», він є прямим конкурентом ритуальної служби кладовища і для подальшого здійснення підприємницької діяльності у вищезазначеному павільйоні, він повинен сплачувати 75% від чистого прибутку. ОСОБА_7 допускаючи перешкоди у здійсненні підприємницької діяльності, а тому погодився на сплату 50%.

Крім того, 26.03.2014 року під час зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для подальшої домовленості щодо регулярної сплати відсотків від чистого прибутку , ОСОБА_10 повідомив, що може сприяти у вирішенні питання щодо розміщення торгівельно павільйону на території кладовища «Мінське», яке розташоване за адресою : м. Київ, вул. Стеценка, 18, за що необхідно сплачувати 75% від чистого прибутку. З метою контролю отриманих ОСОБА_7 доходів та вирахуванням чистого прибутку ОСОБА_4 повідомив, що надішле електронною поштою відповідну звітність у вигляді таблиці, яку повинен заповнювати ОСОБА_7 кожні 15 днів та наплавляти електронною поштою ОСОБА_4 .. Також ОСОБА_4 пояснив, що грошові кошти ОСОБА_7 повинен буде передавати його довіреній особі.

В ході чергової зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 31.03.2014 року, останній повідомив, що з метою здійснення торгівельної діяльності ОСОБА_7 на території кладовища «Мінське», останній може надати торгівельний павільйон, який не перебуває на балансі підприємства з території кладовища «Південне». Зазначену підприємницьку діяльність будуть здійснювати під виглядом ритуальної служби СКП «Спец комбінат ПКПО», а для роботи в торгівельному павільйоні буде залучено продавця, якого надасть ОСОБА_7 та який буде приймати замовлення від громадян на території кладовища «Мінське».

В подальшому ОСОБА_4 , залучив до вчинення злочину ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який 03.04.2014 року , близько 12 години, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про необхідність зустрічі в м. Києві по вул. Кибальчича, 2. Того ж дня , близько 13 години 15 хвилин, прибувши за зазначеною адресою на автомобілі марки «Тойота Прадо», ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та повідомив, що знаходиться в обумовленому місці. Після цього, ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, підійшов до автомобіля ОСОБА_7 та сів до салону автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_7 , що відправлення електронних звітів про прибутки та передача грошових коштів, буде здійснюватись безпосередньо через нього. Після цього, ОСОБА_7 передав ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, більшу частину грошових коштів від суми прибутку 50% , в сумі 29800 гривень та пояснив , що залишок 2000 гривень він передасть ОСОБА_4 пізніше.

В подальшому , близько 13 години 35 хвилин, ОСОБА_11 , матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження, залишив автомобіль ОСОБА_7 та направився у напрямку житлового будинку по вул. Райдужній, 2, в м. Києві, де був зупинений працівниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області. В ході проведення огляду місця події від 03.04.2014 року у ОСОБА_11 було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 29800 гривень, які для ОСОБА_4 передав ОСОБА_12 .

Надалі, між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_13 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000024 від 19.03.2014 року, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2ст.15, ч.2 ст.368 КК України. Також, сторонами погоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: штраф у розмірі 1500 (одної тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 25500 гривень, з позбавленням права обіймати посади , пов`язані зі здійсненням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 1 (один) рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченою про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В даній угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні уточнили стилістичну помилку в частині узгодженої міри покарання, викладеній в угоді про визнання винуватості від 30.12.2014 року в частині не застосування спеціальної конфіскації, прокурор просив угоду затвердити та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання з узгодженням та інші передбачені угодою заходи.

В судовому засіданні обвинувачений цілком визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третьої особи, з використанням свого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4. ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди між старшим прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду між старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 (одної тисячі п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 25500 ( двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права обіймати пасади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на один рік без спеціально конфіскації.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін, у вигляді особистого зобов`зання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя