Справа №585/667/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/36/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року, якою відносно,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, мешканця

АДРЕСА_1

раніше не судимого,

відмовлено в обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий Роменського ВП ГУНП у Сумській області з клопотанням погодженим із прокурором, в якому прохав обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 який будучи неофіційно працевлаштований у гральному закладі, який розташований в АДРЕСА_2 , і в якому здійснювався незаконний гральний бізнес з використанням гральних автоматів та комп`ютерів. З метою запобігання розголосу щодо даного закладу ОСОБА_8 вніс до телефонної книги належного йому телефону телефонні номери осіб, які були регулярними відвідувачами закладу та здійснював їх допуск до приміщення за телефонними дзвінками. Потім він вмикав гральний автомат чи комп`ютер, на який вказував гравець, та прийнявши гроші у вигляді ставки на участь в азартній грі, через комп`ютер адміністратора робив ставку. У разі виграшу гравцем, ОСОБА_8 виплачував йому суму виграшу. Також він здійснював ведення каси - облік отриманих грошових коштів, забезпечував охорону приміщення.

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, тобто є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, а тому існують ризики передбачені п.1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовлено.

На дану ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, він впродовж тривалого часу організовував незаконний гральний бізнес, знає всіх свідків, які приймали участь у грі в даному закладі, і яких ще необхідно буде допитувати. Дане кримінальне правопорушення є тяжким, санкція якого передбачає досить значний обсяг сплати грошових коштів, у зв`язку з цим є підстави вважати, що ОСОБА_8 може впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності або з метою її пом`якшення.

Заслухавши доповідь судді, щодо обставин справи та суть поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який в повному обсязі підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, та вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства від 30 серпня 1990 року, Мюррей до Об`єднаного Королівства від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що при розгляді справи в суді першої інстанції слідчим не наведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, однак не довели наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, що застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з домашнім арештом не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням зазначених обставин суд обґрунтовано відмовив у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Правильність такого висновку у колегії суддів сумнівів не викликає. Даних, що ОСОБА_8 впливав на свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності, покидав місце свого проживання або має намір його покинути, чи якось іншим чином бажає ухилятись від слідства чи суду немає. Прокурором також не представлено переконливих доказів про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином побудоване на припущеннях, є непереконливим, не підтверджується доказами і не свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді, постановлення нової ухвали і застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Роменського ВП ГУНП у Сумській області про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4