Справа № 1-кп/593/85/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" грудня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах, в залі суду, кримінальне провадження, внесене 26 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з освітою середньою, не працюючого, депутатом не являється, неодруженого, судимого Бережанським районним судом 05 серпня 2013 року за ч.2 ст. 185, 69 КК України до сплати штрафу у розмірі 510 грн.; 09 лютого 2015 року Бережанським районним судом за ч.2 ст. 296, 75 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком терміном два роки, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, депутатом не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 25 червня 2015 року близько 23год. за попередньою змовою між собою і в групі осіб з метою вчинення крадіжки металевих швелерів із господарства ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_3 , з міста Бережани пішли в село Посухів Бережанського району по мотоблок із причепом, належний ОСОБА_4 , і на ньому близько 23год.50хв. приїхали в Бережани, до господарства потерпілої ОСОБА_6 , та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через хвіртку, яка не була зачинена на замок, зайшли на територію господарства потерпілої, звідки з-під її будинку таємно викрали три металеві швелери довжиною по 5 м кожен, загальною вартістю з урахуванням зносу 1830 грн., які помістили на причіп мотоблоку, і перевезли в с. Посухів Бережанського району, до місця проживання ОСОБА_4 , тобто обвинувачені з викраденими швелерами з місця вчинення кримінального правопорушення скрились, і таким чином отримали реальну можливість на власний розсуд розпорядитись викраденим майном.

На слідуючий день викрадені швелери реалізували, а отриманими від їх продажі грошима поділились. Своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1830 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав, суду пояснив, що 25 червня 2015 року у нього виник умисел на вчинення крадіжки металевих швелерів, які він напередодні бачив на подвірї ОСОБА_6 . З метою реалізації задуманого, він запропонував ОСОБА_4 ці швелери забрати з подвіря потерпілої і доставити їх мотоблоком в село Посухів, до місця його проживання. І того ж дня, близько 23.50 год., вони приїхали до господарства ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_3 . Через хвіртку, яка не була зачинена на замок, зайшли на подвіря ОСОБА_6 , і з-під її будинку викрали три металеві швелери, їх поклали на причіп мотоблоку та перевезли до місця проживання ОСОБА_4 , в с. Посухів Бережанського району, а самі повернулися в Бережани. На слідуючий день викрадені ними швелери продали знайомому ОСОБА_7 мешканцю м. Бережани ОСОБА_8 ..

У скоєнні кримінального правопорушення він щиро розкаюється, просить його суворо не карати, оскільки спричинена потерпілій шкода повністю відшкодувана, так як швелери їй повернуті.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 25 червня 2015 року, близько 23 години, він в м.Бережанах, біля ресторану Східний, зустрівся з ОСОБА_5 , останній попросив, щоб він допоміг йому забрати швелери. Він погодився, і вони вдвох пішли в с.Посухів по належний йому мотоблок. Мотоблоком, яким управляв він, вони приїхали в Бережани. На подвірї, яке показав ОСОБА_9 , метрів два від хвіртки, знаходилися металеві швелери. Світло в цьому господарстві не світилося. Вони разом взяли три швелери, помістили на мотоблок і завезли в с.Посухів, по місцю його проживання, та вивантажили їх на городі належного йому господарства, а на слідуючий день продали їх ОСОБА_10 за 900 гривень. Із виручених грошей ОСОБА_9 взяв собі 600 гривень, а йому дав 300. Далі обвинувачений показав, що на слідуючий день після їх реалізації йому подзвонили з міліції і сказали, що він вкрав швелери. Він цей факт заперечив, оскільки не крав швелерів, а помагав ОСОБА_9 на його прохання. Після дзвінка з міліції, коли він дізнався, що швелери крадені, він сам особисто відкупив їх у Лесіва, і вони були повернуті потерпілій.

І хоч обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні крадіжки металевих швелерів визнав частково та пояснював, що він не вчиняв їх крадіжки, а лише на прохання ОСОБА_9 допомагав забирати швелери, проте суд критично відноситься до цих пояснень обвинуваченого, вважає їх неправдивими і такими, що дані ним з метою уникнення відповідальності за вчинене діяння. Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки швелерів підтверджується його ж діями, оскільки, він, будучи в лютому 2015 року засудженим до позбавлення волі з іспитовим строком за вчинення хуліганських дій та будучи раніше судимим за вчинення крадіжки чужого майна і допомагаючи ОСОБА_9 в нічний час забирати швелери з невідомо чийого господарства, і на прохання ОСОБА_9 , завозити їх не по місцю проживання ОСОБА_9 , а в село Посухів, по його місцю проживання, міг і повинен був передбачити, що він у групі з ОСОБА_9 вчиняє крадіжку чужого майна, тим більше, що ОСОБА_9 не сказав йому, що ці швелери належать йому і він бере їх із свого господарства.

Крім власного і повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини та часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , їх вина у вчиненні крадіжки чужого майна доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що вранці 26 червня 2015 року вона виявила, що з подвіря її господарства пропали три металевих швелери. Вона зразу ж подзвонила в райвідділ міліції і незадовго від працівників міліції дізналася, що викрадені швелери вже знайдені, і що крадіжку вчинили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. За декілька днів після крадіжки викрадені у неї швелери обвинуваченими були повернуті у її господарство, а самі обвинувачені просили у неї вибачення, пояснивши, що вчинили цю крадіжку, бо були не зовсім тверезі. Далі потерпіла пояснила, що оскільки обвинувачені повернули все викрадене, розкаялися в своїх діях, попросили в неї пробачення, то в даний час вона претензій до них ні матеріального, ні морального характеру не має, просить їх суворо не карати;

- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 26 червня 2015 року, адресовану Бережанському РВ УМВСУ в Тернопільській області, яка свідчить про те, що в ніч з 25 на 26 червня 2015 року невідомі особи з її господарства, що знаходиться в АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу на подвіря, викрали три металеві швелери довжиною кожен по 5 м.;

- протоколом огляду місця події від 26 червня 2015 року, який свідчить про те, що місцем події є господарство потерпілої ОСОБА_6 , розташоване в АДРЕСА_3 . Згідно цього ж протоколу на подвірї, біля самого будинку знаходяться три металеві швелери, що ідентичні трьом іншим, що були викрадені невідомими особами.

Винність обох обвинувачених у вчиненні крадіжки металевих швелерів у потерпілої ОСОБА_6 підтверджується протоколом їх огляду, які добровільно видав ОСОБА_8 - особа, яка придбала в обвинувачених вказані швелери, та постановою від 29 червня 2015 року про визнання і приєднання вказаних швелерів до справи в якості речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що в червні 2015 року, точної дати він пригадати не може, вранці, йому подзвонив ОСОБА_11 і запитав, чи не хоче він купити у нього металеві швелери. Він сказав, що хотів би на них глянути і тому пізніше йому передзвонить. Близько 16 години цього ж дня він з міста Бережан за вказівкою ОСОБА_4 поїхав по місцю його проживання, в село Посухів. Металаві швелери знаходилися на городі, а так як ОСОБА_12 запевнив його, що швелери не крадені, а його домашні, він погодився їх купити. Завантажив їх до свого буса та заплатив за них ОСОБА_4 900 гривень. При здійсненні купівлі швелерів був також присутній і ОСОБА_9 , однак спілкувався він лише із ОСОБА_12 , оскільки був знайомий саме з ним. На слідуючий день йому подзвонили з міліції і запитали, чи він часом не придбав швелери, а тому із цієї телефонної розмови він зрозумів, що куплені ним вчора швелери були крадені. Потім сам ОСОБА_12 , повернувши йому 900гривень, забрав швелери, щоб повернути їх потерпілій.

При проведенні 14 липня 2015 року слідчих експериментів з участю обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні детально розповіли, як вони попередньо домовилися між собою про крадіжку металевих швелерів із подвіря потерпілої ОСОБА_6 і показали, з якого саме господарства вони вчинили цю крадіжку, де знаходилися швелери, як вони їх виносили, і куди їх після крадіжки доставили. Покази обох обвинувачених співпали в деталях, хоч слідчі експерименти проводилися з кожним обвинуваченим окремо, що свідчить про узгодженість їх дій, і про те, що вказане кримінальне правопорушення вчинили саме обвинувачені.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає по сусідству з потерпілою, а тому першою від ОСОБА_6 дізналася про вчинення у неї крадіжки металевих швелерів, які знаходилися у її господарстві. Їй також відомо, що цього дня в господарство потерпілої приходили працівники міліції та складали необхідні документи та що через декілька днів працівники міліції знайшли винуватців, і швелери потерпілій були повернуті. Крім цього, вона була запрошена працівниками міліції при проведенні слідчого експерименту, в її присутності обвинувачені розповідали та показували, як вони вчинили крадіжку. Під час проведення слідчих дій вона особисто чула від ОСОБА_12 , що він розкаювався у своїх діях і казав, що не може пояснити, як це сталося, бо якби був тверезий таке би не вчинив.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що він як близький сусід потерпілої в день крадіжки дізнався від ОСОБА_6 про крадіжку у неї швелерів. Йому також відомо, що викрадене потерпілій повернуто, бо за декілька днів після крадіжки працівниками міліції було виявлено осіб, які її вчинили. Крім цього, він працівниками міліції був запрошеним у якості понятого при проведенні слідчого експерименту. В його присутності обвинувачені визнавали свою вину і розказували та показували працівникам міліції, як вони вчинили крадіжку, і де лежали викрадені ними швелери, пояснення вони давали добровільно без жодного на них тиску.

Згідно довідки приватного підприємця ОСОБА_15 вартість металевого швелера довжиною 5м. з урахуванням зносу станом на 26 червня 2015 року становив 610 гривень, тобто своїми протиправними діями обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяли потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1830 гривень.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ознакою повторності, що стосується обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу винного, що він раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності і належних висновків не зробив, і підчас іспитового строку знову вчинив умисний злочин, а тому з врахуванням вищезазначеного вважає необхідним обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, суд враховує і пом`якшуючі його вину обставини, а саме: часткове визнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, його щире каяття у вчиненому, що викрадене у добровільному порядку повернуто потерпілій, тобто, що спричинена обвинуваченим шкода відшкодована, а також суд приймає до уваги ту обставину, що обвинувачений сприяв своїми діями досудовому слідству у встановленні істини по справі, а тому з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з врахуванням думки потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але на строк наближений до мінімального, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 засуджений 9 лютого 2015року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України виконання вироку було відстрочено із призначенням йому іспитового строку терміном два роки.

Оскільки в період призначеного судом іспитового строку обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, за який притягається до кримінальної відповідальності, а тому до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати покарання за попереднім вироком в порядку ст. 71 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, що він повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв слідчим органам у розкритті злочину і встановленні істини по справі, що він щиро покаявся у своїх діях, що викрадене у добровільному порядку повернуто потерпілій, тобто, що спричинена обвинуваченим шкода відшкодована, та що потерпіла просить його суворо не карати, а тому з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд з урахуванням особи винного вважає можливим обрати ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374 , п.1 ч.1 ст. 392, ст. 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати покарання за вироком Бережанського районного суду від 9 лютого 2015 року і остаточно до відбуття визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і за цією статтею призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

У відповідності із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи та періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.
Речові докази по справі: три металеві швелери, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити у її розпорядженні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуюча суддя :