Дата документу Справа № 229/2611/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1017/15
Єдиний унікальний № 229/2611/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 317 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001340 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 317 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 317 КК України у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід не застосовувався. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи № 1147 від 11.09.2014 року у сумі 676,39 грн., та судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 331 від 20.10.2014 року у сумі 393, 12 грн., а всього 1069, 51 грн. Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 28 серпня 2014 року в період часу з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , використовуючи придбані лікарські препарати незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - дезоморфін, в невстановленій в ході досудового розслідування кількості.

В той же день, 28 серпня 2014 року приблизно в 18 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 умисно надав своїм знайомим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ін`єкції частини виготовленого ним особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну, а іншу частину наркотичного засобу вжив самостійно.

Крім того, 01 жовтня 2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_13 прийшов до місця проживання ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_3 , з метою виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - дезоморфін, попередньо придбавши в аптеці таблетки «Солпадеїн», спирт мурашиний, йод, одноразові медичні шприці. Знаходячись у приміщенні вказаної вище квартири ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_7 надати і приміщення за місцем його проживання, для незаконного виготовлення та вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений дезоморфіну.

В той же день, 01 жовтня 2014 року ОСОБА_7 добровільно надав згоду на використання приміщення, за місцем свого проживання, у вказаній вище квартирі, для незаконного виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений - дезоморфіну. Приблизно о 13 годині 10 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), з метою виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, до місця мешкання ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_12 . В період часу з 13 години 10 хвилин до 14 години 40 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 знаходячись у приміщенні вказаної вище квартири, використовуючи придбані та принесені ОСОБА_13 лікарські засоби, воду, бензин та сірники, які знаходилися за місцем проживання ОСОБА_7 , виготовили для незаконного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - дезоморфін, в невстановленій в ході досудового розслідування кількості. Приблизно о 14 годині 45 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) до вищевказаного місця проживання ОСОБА_7 , прийшов ОСОБА_14 з метою незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений дезоморфін.

Приблизно о 14 годині 50 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 умисно, повторно, надав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 приміщення вищевказаної квартири для незаконного вживання шляхом внутрішньої ін`єкції частини виготовленої особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений - дезоморфіну, а також частину наркотичного засобу вжив самостійно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на незаконність і необґрунтованість вироку через неправильне застосування кримінального закону в частині призначеного покарання, при цьому зазначає, що він як в період досудового розслідування, так і судового розгляду повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, сприяв їх розкриттю, щиро розкаявся, від його дій шкоди нікому не завдано, з 07.01.2015 року перебуває на стаціонарному лікуванні у центрі реабілітації міської громадської організації «Твій шанс», де лікується від наркозалежності, та в якому зарекомендував себе як відповідальний, ввічливий та доброзичливий пацієнт, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_15 , а тому просить врахувати вказані обставини та вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційній перевірці не підлягають.

Як убачається зі змісту вироку, суд, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, згідно до яких він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, визнав свою вину, посередньо характеризується за місцем проживання, обставиною, яка пом`якшує покарання, визнав щире каяття, а обтяжуючою його покарання обставиною визнав скоєння злочину в стані наркотичного сп`яніння, та застосувавши положення ч.1 ст.70 КК України остаточно призначив мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкцій інкримінованих злочинів, мотивувавши при цьому неможливість призначення іншого виду покарання.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що санкція частини 2 статті 317 КК України передбачає також і обов`язкове призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке судом першої інстанції застосовано не було, а тому у зв`язку з відсутністю апеляційної скарги з цього приводу, колегія суддів позбавлена можливості самостійно прийняти рішення щодо цього питання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі у зв`язку з утриманням неповнолітньої дитини, що судом не було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, є неспроможними, оскільки судом у судовому рішенні було зазначено про безпідставність такого твердження, так як дитина, з його ж слів, проживає з матір`ю за межами держави більше року, і тому не може вважатися перебуваючою у обвинуваченого на утриманні, а знаходження на стаціонарному лікуванні у центрі реабілітації міської громадської організації «Твій шанс», де він лікується від наркозалежності, та в якому зарекомендував себе як відповідальний, ввічливий та доброзичливий пацієнт, колегія суддів не вважає достатньою підставою для призначення йому іншого покарання ніж те, яке визначив суд першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, або які б слугували для безумовного скасування судового рішення, у відповідності до вимог ст. 412 КПК України, судова колегія не встановила.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4