Справа № 146/569/14-к
Провадження №11-кп/772/23/2016
Головуюча в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 КОПІЯ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (з доповненнями) захисника ОСОБА_5 зі змінами внесеними до неї адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу (з доповненнями) захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 15.10.2013 року, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня спеціальна, не судимого, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня спеціальна, не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_10 ,

прокурора ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч.4 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави майна, яке є його власністю.

Цим же вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави майна, яке є його власністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_14 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 8000 грн. судових витрат.

Вирішено питання щодо речового доказу.
Як зазначено у вироку суду, 30 вересня 2001 року в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, біля 21 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступивши в попередню змову з ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим індивідуальним майном, вийшовши із приміщення бару-магазину, розташованого по вул. Комсомольській та зустрівши біля магазину ОСОБА_15 , 1930 року народження, запропонував ОСОБА_7 вчинити напад на потерпілого. Здійснюючи мету, спрямовану на заволодіння чужими коштами, які могли бути у ОСОБА_15 , з метою подальшого використання даних грошей на купівлю спиртних напоїв, скориставшись нічним часом, безлюдним місцем та тим, що ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 скоїли розбійний напад на ОСОБА_15 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я.

Так, з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які могли бути у ОСОБА_15 , ОСОБА_7 ногою наніс потерпілому удар в груди та два удари кулаком в голову, від яких той впав на землю, після чого продовжив його побиття ногами по різних частинах тіла.

Діючи узгоджено із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 також почав наносити удари кулаками та ногами по тілу лежачого ОСОБА_15 , діючи умисно та використовуючи фізичне насильство, як засіб подолання можливого опору потерпілого, з метою заволодіння його майном. Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 , який після отриманих ударів ногами в життєво-важливі органи лежав на землі, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 почали обшукувати ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_7 знайшов в кишені потерпілого 3 грн., протиправно заволодів ними, а ОСОБА_9 заволодів бувшим у користуванні наручним годинником потерпілого із написом на циферблаті «PERESTROIKA СССР», який знаходився в кишені його одягу, поклав його собі в кишеню і тим самим звернув на свою користь. Вартість годинника, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи у ОСОБА_15 , станом на 2001 рік становила 20 грн.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишили ОСОБА_15 та за викрадені гроші придбали спиртні напої, які відразу ж вжили.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, після чергового вживання спиртного, яке ОСОБА_7 та ОСОБА_9 придбали за гроші, якими заволоділи у ОСОБА_15 , біля 22-00 години цього ж дня вони знову повернулися на вул. Комсомольську с. Городківка Крижопільського району, де знову зустріли ОСОБА_15 , який сидів на узбіччі дороги неподалік будинку, де проживає ОСОБА_7 .

З метою заволодіння індивідуальним майном ОСОБА_15 , а саме грошовими коштами, які могли бути при ньому, ОСОБА_7 знову умисно наніс один удар кулаком по голові потерпілого, застосувавши фізичне насильство, як засіб подолання можливого опору потерпілого, ОСОБА_9 більше не наносив ударів ОСОБА_15 . Подальше фізичне насильство щодо потерпілого припинив брат ОСОБА_7 - ОСОБА_16 , який на той час підійшов до місця, де знаходився ОСОБА_15

1 жовтня 2001 року в с. Городківка по вул. Комсомольській на узбіччі біля дороги було виявлено труп ОСОБА_15 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 01.10.2001 року, у ОСОБА_15 виявлено наступні тілесні ушкодження: численні синці на обличчі, розриви верхньої губи, численні синці на грудній клітці зліва та справа, синець на передній поверхні лівого колінного суглоба, садно на правому колінному суглобі, обширні крововиливи в м`які тканини грудної клітки, численні двосторонні переломи ребер по різних анатомічних лініях з пошкодженням уламками ребер тканини легенів, крововиливи в плевральну порожнину - в ліву 600 мл. в праву 400 мл., поперечний перелом грудини, розрив лівого шлуночка серця, крововилив у серцеву сорочку 100 мл., розрив діафграгмальної поверхні печінки, крововилив у м`які тканини голови в лобній ділянці. Всі тілесні ушкодження виникли за невеликий проміжок часу від дії твердих тупих предметів, якими могли бути руки та ноги людини. Смерть ОСОБА_15 настала від закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних синців на грудній клітці, обширних переломів ребер з крововиливами у плевральну порожнину, пошкодженнями уламками ребер тканини легенів, розрив лівого шлуночка серця, крововилив у серцеву сорочку. Травма грудей за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння.

Також відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро СМЕ МОЗ України № 250 від 10.01.2006 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 знайдена масивна травма грудної клітки у вигляді чисельних синців, множинних двобічних переломів ребер по декільком лініям з масивними крововиливами в навколишні тканини, подекуди з ушкодженням пристінкової плеври, чотирьох ушкоджень лівої легені з наявністю рідкої крові у плевральних порожнинах (зліва 600 мл., з права 400 мл.), поперечного перелому грудини, розриву по передній поверхні лівого шлуночка серця з наявністю біля 100 мл. рідкої крові у порожнині серцевої сорочки.

Характер мікроскопічних змін, виявлений при повторній експертизі шматочків внутрішніх органів, проведеній у відділенні судово-медичної гістології Головного бюро судово-медичної-експертизи МОЗ України свідчить про те, що згадана травма грудної клітки утворилась у два етапи: а) спочатку - не раніше, як за годину до настання смерті - виникли розриви лівої легені; б) а потім - незадовго до смерті - розрив лівого шлунка серця з тампонадою. Причиною смерті ОСОБА_15 став розрив лівого шлуночка серця з тампонадою серцевої сорочки. Це ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і виникло за рахунок удару (ударів) тупим (тупими) предметом (предметами) і не могли стати наслідком падіння з висоти власного зросту.

Крім зазначених тілесних ушкоджень при розтині трупа ОСОБА_15 були виявлені розриви лівої легені, які супроводжувались крововиливом у плевральних порожнинах. Ці тілесні ушкодження також мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і за відсутності розриву серця самі по собі могли призвести до настання смерті ОСОБА_15 . В той же час наявність таких ушкоджень не виключає можливість здійснення ОСОБА_15 активних дій.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 були також виявлені два розриви печінки, які відповідно до результатів цієї експертизи могли утворитися в той самий час, що і розрив серця. Такі тілесні ушкодження супроводжуються крововиливом у черевну порожнину, є небезпечними для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і можуть самі по собі призвести до настання смерті.

Крім зазначених вище ушкоджень, при розтині трупа ОСОБА_15 були також виявлені синці на лобі, обох повіках очей, правій щоці, передній поверхні лівого колінного суглоба, ушкодження кісток носа. Всі ці ушкодження могли стати наслідком неодноразових дій тупих предметів (можливо рук чи ніг).

Характер ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_15 , двоетапність утворення травми грудної клітки виключають можливість їх виникнення «внаслідок переїзду колесом транспортного засобу».

В апеляційній скарзі (з доповненнями) захисника ОСОБА_5 зі змінами внесеними до неї адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ставиться питання про скасування вироку суду, оскільки судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, зокрема права обвинуваченого на захист. Зазначає, що не всі судові засідання Томашпільського районного суду у даній справі відбувалися за участі захисників, хоча обвинувачені наполягали на цьому, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і участь захисника в ньому є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі (з доповненнями), просить вирок суду змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.187 КК України і закрити кримінальне провадження за збігом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Основними доводами апеляції є те, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, упередженість, однобічність та неповноту судового слідства, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 внаслідок суворості, право обвинувачених на захист.

На апеляційні скарги (з доповненнями) захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_8 представник потерпілої - адвокат ОСОБА_13 подав заперечення, в яких, вважаючи апеляційні скарги (з доповненнями) захисників безпідставними і необґрунтованими, просить відмовити в їх задоволенні та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

До початку апеляційного розгляду прокурор Крижопільської районної прокуратури Вінницької області ОСОБА_17 відмовилась на підставі ст.403 КПК України від поданої нею апеляційної скарги зі змінами на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав внесені ним зміни до апеляційної скарги (з доповненнями) захисника ОСОБА_5 , пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу (з доповненнями), виступ обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав внесені зміни адвоката ОСОБА_6 до апеляційної скарги (з доповненнями) адвоката ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_18 , який підтримав апеляційну скаргу (з доповненнями) захисника ОСОБА_8 , міркування представника потерпілого - адвоката ОСОБА_13 , який заперечив проти апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_11 , який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ґрунтується на перевірених у судовому засіданні доказах, які є належними та допустимими, оцінені у сукупності й взаємозв`язку, і є обґрунтованим. Доводи ж апеляційної скарги (з доповненнями) сторони захисту про неповноту судового провадження, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження.

Так, винність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції у судовому засіданні.

З показань у суді першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину визнав частково, вбачається, що 30 вересня 2001 року вечірньою порою біля 20-ї чи 21-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він йшов із ОСОБА_7 з бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований на третій ділянці, в напрямку домоволодіння ОСОБА_19 , який продавав горілку. Побачивши за баром ОСОБА_15 , який йшов назустріч обвинуваченим з закривавленим обличчям, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 подивитися, чи є у ОСОБА_15 гроші з метою їх відібрання, щоб згодом потратити їх на випивку. ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Обшукавши ОСОБА_15 , ОСОБА_7 знайшов у його кишені 3 грн., а ОСОБА_9 в іншій кишені - наручний годинник без ремінця. Згодом, коли обвинувачені залишали потерпілого, ОСОБА_9 побачив у потерпілого кров на обличчі, яка текла із носа, при чому, звідки взялася кров, обвинувачений не знає, зазначивши, що особисто він не завдавав ніяких ударів ОСОБА_15 .. Щодо завдання ударів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не пам`ятає. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_7 пішли до ОСОБА_19 та купили півлітрову пляшку горілки. Біля 22-ї чи 23-ї години в будинку ОСОБА_9 , обвинувачені вжили придбану горілку. Повертаючись до бару, обвинувачені знову зустріли ОСОБА_15 на центральній дорозі біля будинку ОСОБА_20 , який сидів на узбіччі під стовпом. Коли обвинувачені підійшли до ОСОБА_15 , останній попросив у них сигарету. Згодом до них підійшов батько ОСОБА_9 іще з однією людиною та брат ОСОБА_7 , який приніс води ОСОБА_15 . Батько обвинуваченого вмив ОСОБА_15 від крові, після чого всі порозходилися по домівках, залишивши ОСОБА_15 на дорозі.

З показань у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав частково, видно, що 30 вересня 2001 року він разом із ОСОБА_9 йшли із бару та побачили, що навпроти хтось іде. ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 подивитись, чи є у тієї людини, гроші. ОСОБА_7 відразу вдарив потерпілого долонею в обличчя, після чого останній впав. При цьому ОСОБА_9 не наносив ударів потерпілому. Потім обвинувачені обшукали потерпілого, в результаті чого ОСОБА_7 знайшов у кишені потерпілого 3 гривні. Так як на вулиці було темно, обвинувачені не бачили, чи була кров на обличчі у потерпілого. Після цього обвинувачені пішли та придбали пляшку горілки, яку й випили. Повертаючись додому, випадково, навпроти будинку ОСОБА_20 обвинувачені побачили ОСОБА_15 , який сидів на узбіччі у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий запитав, чи є у обвинувачених сигарета. ОСОБА_7 відповів ОСОБА_15 , що сигарет у нього немає, на що останній почав лаятися в адресу обвинувачених. ОСОБА_7 хотів вдарити ОСОБА_15 , але підійшов його брат ОСОБА_16 та запитав, що сталося, на що ОСОБА_7 відповів, що все нормально. В подальшому до них підійшли батько ОСОБА_9 - ОСОБА_21 , який вмив ОСОБА_15 . Батько обвинуваченого ОСОБА_9 запропонував потерпілому завести його додому, на що ОСОБА_15 відмовився. Потім обвинувачені пішли до ОСОБА_9 , згодом до Труша, де взяли пляшку горілки, випили по 50 грам та розійшлися по домівках. Наступного дня біля 10-ї - 11-ї години до будинку ОСОБА_7 приїхали працівники міліції.

Потерпіла ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_15 . Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 їй знайомі, так як є її сусідами. 1 жовтня 2001 року біля 8-ї години до неї приїхав ОСОБА_20 та сказав, щоб вона забрала батька. Потерпіла з чоловіком сіли на мотоцикл та поїхали на третю ділянку біля магазинів. Приїхавши на місце, потерпіла побачила багато працівників органів внутрішніх справ та людей. Одні працівники міліції щось писали, інші міряли. Підійшовши ближче, потерпіла побачила батька, який лежав на узбіччі на землі обличчям донизу. Коли його повернули, ОСОБА_14 побачила кров на обличчі батька, тіло було потрощеним, сорочка з кофтою були витягнуті зі штанів. Приблизно через годину, приїхав судмедексперт. Йдучи додому, ОСОБА_14 біля непрацюючого магазину, де завжди росло багато бур`янів, побачила, що вся територія була потолочена, а поряд була калюжа крові та сумка батька, в якій знаходився робочий одяг останнього. Коли потерпіла вже готувалася до поховання батька, одна жінка повідомила їй, що це зробили ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . ОСОБА_14 доповнила, що ОСОБА_15 був одягнутим в піджак, кофту, сорочку жовтого кольору та куртку, яку знайшли за парканом після того, як труп повинні були відправляти на розтин. Також потерпіла повідомила, що батьки обвинувачених на той час дали їй у відшкодування на похорон по 10000 грн.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 суду показали, що у 2001 році до них прийшли працівники міліції та запросили їх на відтворення події. Прийшовши на місце, свідки побачили ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . В ході відтворення події за участі обвинувачених велася відеофіксація відтворення. Згодом вони підписали протокол.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що в 2001 році він працював дільничним інспектором. 1 жовтня 2001 року його викликав черговий та повідомив, що знайдено труп по вул. Комсомольській. Приїхавши на місце, ОСОБА_26 побачив труп чоловіка, який лежав на узбіччі дороги. Поряд із трупом знаходився пакет із харчами. Експерт який був присутній на місці події попередньо повідомив, що на трупі виявлені ознаки насильницької смерті, а саме тілесні ушкодження (при чому версія наїзду автомобілем виключалася). Згодом приїхали співробітники міліції, які почали робити обхід села, щоб з`ясувати, чи міг хтось щось чути, чи бачити, опитували людей та відбирали у них пояснення. З`ясувалося, що ОСОБА_15 в той час бачили із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Згодом ОСОБА_26 стало відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зізналися у побитті ОСОБА_15 . Також ОСОБА_26 доповнив, що був присутнім та бачив, як із домоволодіння ОСОБА_23 виносили наручний годинник ОСОБА_15 , який, зі слів ОСОБА_7 , останньому дав ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_7 та однокласником ОСОБА_9 . Вийшовши ввечері приблизно о 22-й год. на вулицю палити, він почув знайомі голоси та вирішив підійти ближче. Підійшовши, він побачив ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які були у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 замахнувся та вдарив долонею ОСОБА_15 в обличчя. ОСОБА_16 намагався зупинити брата та просив його припинити бити ОСОБА_15 . ОСОБА_7 послухав брата та заспокоївся. Згодом підійшов ОСОБА_27 - батько обвинуваченого, який сказав принести води, щоб вмити діда, на обличчі якого засохла кров. ОСОБА_16 приніс води, після чого ОСОБА_27 вмив ОСОБА_15 та запропонував завести потерпілого додому, або викликати швидку, на що ОСОБА_15 відмовився. В цей час ОСОБА_9 взяв куртку ОСОБА_15 та перекинув її через паркан. Потім ОСОБА_15 попросив у ОСОБА_28 цигарку, що той і зробив, після чого ОСОБА_15 присів та закурив. Згодом ОСОБА_9 з ОСОБА_7 пішли вверх по вулиці, ОСОБА_21 та ОСОБА_16 пішли по домівках, залишивши ОСОБА_15 на дорозі. Крім того, годинник ОСОБА_15 йому дав ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що йому відомі обвинувачені, та покійний так як це його сусіди. В той час ОСОБА_20 чергував на ставку, до нього приїхав товариш та попросив допомогти повантажити дерева черешні екскаватором. Сівши в автомобіль товариша, свідок приїхав додому, коли на вулиці вже була ніч. Приїхавши, він побачив з вікна автомобіля, як на зламаному стовпі, сидів якийсь дядько. Свідок зазначив, що вся ця подія відбувалася до опівночі. ОСОБА_20 та його товариш підійшли до незнайомця, підняли його, так як він сидів напівлежачи та посадили. Обличчя у нього було в крові. На запитання ОСОБА_20 хто це, покійний відповів: «Коля, все нормально». ОСОБА_20 здивувався, що його впізнали та запитав що сталося. Незнайомець не дуже чітко відповів, що все нормально, це хлопчики. На запитання свідка чи викликати міліцію та швидку, незнайомець відмовився. Пішовши додому, свідок взяв кухоль води, прийшов та вмив діда, впізнавши при цьому його, це був ОСОБА_15 . Далі ОСОБА_20 запитав у ОСОБА_15 чи потрібно завести його додому, на що покійний відповів, що він ще трішки посидить та піде. Тоді ОСОБА_20 залишив діда та поїхав екскаватором на пилораму. Повернувшись з пилорами, свідок побачив, що діда на місці вже не було. Зранку ОСОБА_20 дізнався, що поблизу нього помер ОСОБА_15 , а саме в 25-30 метрах, від місця, де він його напередодні бачив.

Експерт ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді завідуючого Крижопільським міжрайонним відділенням Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи. У 2000-2001 році, у вересні виїздив зі слідчо-оперативною групою на місце пригоди. В той день була мокра погода (мряка). На узбіччі сільської дороги було виявлено труп чоловіка, який верхньою частиною тіла більше знаходився на узбіччі, а ногами на проїжджій частині, обличчям вниз, без ознак переміщення тіла. На обличчі була кров. Експерт також зазначив, що на спині у покійного, на одежі, був чіткий відбиток чоловічого взуття великого розміру. Так як ішов дощ, одежа покійного була вся мокра та брудна, з нашаруваннями ґрунту. Судово-медичну експертизу по дослідженню трупа проводив інший експерт, при чому ОСОБА_29 був присутнім при судово-медичній експертизі. Зі слів експерта причиною смерті була важка тупа травма грудної клітини, з численними переломами ребер, як прямих так і непрямих, тобто як в місці прикладання сили так і поза місцем прикладання сили, не сумісна із життям. На місці пригоди було виявлено, що грудна клітка запала, адже була паталогічна рухомість в області грудної клітки. На обличчі покійного були синці та крововиливи. Вже на місці проведення експертизи, експерт встановив, що у покійного була важка тупа травма грудної клітки. ОСОБА_29 також зазначив, що смерть покійного внаслідок автомобільної травми виключається, так як травма настільки важка, що дійсно могло б показатися, що травма спричинена автомобілем, але ще раз наголосив, що травма носила рукотворний характер. Такий висновок ОСОБА_29 зробив на підставі тих даних, які у нього були при дослідженні трупа та співставляючи дані, які були ним особисто встановлені на місці виявлення трупа, тобто знаходження трупа не відповідало ушкодженню при дорожньо-транспортній пригоді, а саме відсутність ушкоджень нижніх кінцівок, верхніх кінцівок, що характерно для травми при дорожньо-транспортній пригоді. Щодо наїзду, експерт пояснив, що різниця ушкоджень з однієї сторони, а саме зі сторони наїзду, відрізняється від ушкоджень ребер на стороні з`їзду колеса транспортного засобу. У покійного ж ушкодження як з правої сторони, так і з лівої сторони мали однаковий характер, однаковий ступінь вираженості, що вказує, що на тіло діяла сила, або спереду назад, або ззаду наперед, при фіксованому положенні тіла, що вказує на наявність прямих та непрямих переломів грудної клітки, тобто переломів у місці прикладання сили, а також у місці відділеному від місця прикладання сили. Тобто, якщо покласти людину обличчям вниз або обличчям до вверху та наступити на грудну клітку, переломи утворяться в місці прикладання сили, а також у віддалених місцях, які будуть називатися непрямими переломами ребер. Кров, що натекла в плевральну порожнину (600 мл. справа та 400 мл. зліва) з`явилася в момент настання смерті. Таке ушкодження характерне для гострого інфаркту міокарда, коли йде ішемічна хвороба серця та гострий інфаркт міокарда, наступає розрив стінки шлуночка, смерть не наступає відразу, а людина деякий час може бути без свідомості, життєвий процес угасає і саме за цей час натікає вищевказана кількість мілілітрів крові у шлуночки серця.

Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, підтверджується також іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції, зокрема: протоколом огляду місця події від 01.10.2001 року та фото таблицею до нього, згідно якого тіло ОСОБА_15 було виявлено на узбіччі дороги в с. Городківка (т.1, а.с.130-133); протоколом відтворення обстановки і обставин події від 2 жовтня 2001 року з підозрюваним ОСОБА_7 , а також переглядом в судовому засіданні відеозапису даної слідчої дії, під час якої ОСОБА_7 в присутності захисника вказав, що удари потерпілому наносились біля магазину, як руками так і ногами. А також підтвердив нанесення ударів, коли він з ОСОБА_9 побачили потерпілого, який лежав на узбіччі дороги, напроти його будинку, а також підтвердив факт того, що повертаючись від будинку ОСОБА_9 близько опівночі, він сам підходив до потерпілого ОСОБА_15 та наніс йому удар рукою по голові. (т.2, а.с.7-9); протоколом відтворення обстановки і обставин події від 2 жовтня 2001 року в присутності захисника із підозрюваним ОСОБА_9 та переглядом в судовому засіданні відеозйомки даної слідчої дії. В ході відтворення ОСОБА_9 вказав про нанесення ударів як руками так і ногами, а також спричинення ударів ногами ОСОБА_30 потерпілому ОСОБА_15 , коли той лежав на землі напроти будинку ОСОБА_23 (т.2, а.с.10-11); протоколом огляду речового доказу від 13 листопада 2001 року, згідно якого був оглянутий годинник, який вилучено у ОСОБА_16 , який упізнала ОСОБА_14 , як такий, що належав її батькові ОСОБА_15 (т.2, а.с.33).

Висновком судово-медичної експертизи №115 від 01.10.2001 року, відповідно до якого у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження: численні синці на обличчі, розриви верхньої губи, численні синці на грудній клітці зліва та справа, синець на передній поверхні лівого колінного суглоба, садно на правому колінному суглобі, обширні крововиливи в м`які тканини грудної клітки, численні двосторонні переломи ребер по різних анатомічних лініях з пошкодженням уламками ребер, тканини легенів, крововиливи в плевральну порожнину - в ліву 600 мл., в праву - 400 мл., поперечний перелом грудини, розрив лівого шлуночка серця, крововилив у серцеву сорочку 100 мл, розрив діафрагмальної поверхні печінки, крововилив у м`які тканини голови в лобній ділянці. Всі тілесні ушкодження виникли за невеликий проміжок часу від дії твердих тупих предметів, якими могли бути руки та ноги дини. Смерть ОСОБА_15 настала від закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних синців на грудній клітці, обширних переломів ребер з крововиливами в навколишні тканини, та подекуди з пошкодженням пристінкової плеври і крововиливами у плевральну порожнину, пошкодженнями уламками ребер тканини легенів, розрив лівого шлуночка серця, крововилив у серцеву сорочку. Між даною травмою і смертю є прямий причинний зв`язок. Травма грудей за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння ( т.2, а.с.27-31).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро СМЕ України №250, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 знайдена масивна травма грудної клітки у вигляді чисельних синців, множинних двобічних переломів ребер по декільком лініям з масивними крововиливами в навколишні тканини, подекуди з ушкодженням пристінкової плеври, чотирьох ушкоджень лівої легені з наявністю рідкої крові у плевральних порожнинах (зліва 600 мл. з права 400 мл.), поперечного перелому грудини, розриву по передній поверхні лівого шлуночка серця з наявністю біля 100 мл. рідкої крові у порожнині серцевої сорочки. Характер мікроскопічних змін, виявлений при повторній експертизі шматочків внутрішніх органів, проведеній у відділені судово-медичної гістології Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України свідчить про те, що згадана травма грудної клітки утворилась у два етапи: а) спочатку - не раніше як за годину до настання смерті - виникли розриви лівої легені; б) а потім - незадовго до смерті - зрив лівого шлунка серця з тампонадою. Отже причиною смерті ОСОБА_15 став розрив лівого шлунка серця з тампонадою серцевої сорочки. Це ушкодження має ознаки тяжкого тілесного, виникло за рахунок удару (ударів) тупим (тупими) предметом (предметами) і не могло стати наслідком падіння з висоти власного зросту. Розриви лівої легені, які супроводжувались крововиливом у плевральних порожнинах, також мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і за відсутності зриву серця самі по собі могли призвести до настання смерті ОСОБА_15 . В той же час наявність таких ушкоджень не виключає можливість здійснення ОСОБА_15 активних дій. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 були також виявлені два розриви печінки. Виходячи із результатів експертизи шматочків внутрішніх органів, веденні у відділенні судово-медичної гістології Головного бюро СМЕ МОЗ України, ці ушкодження могли утворитись у той самий час, що і розрив серця. Такі ушкодження печінки зазвичай супроводжуються крововиливом у черевну порожнину, є небезпечним для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і можуть самі по собі призвести до настання смерті. Крім зазначених вище ушкоджень при розтині трупа ОСОБА_15 були виявлені синці на лобі, обох повіках очей, правій щоці, передній поверхні лівого колінного суглоба, ушкодження кісток носа. Всі ці ушкодження могли стати наслідком неодноразових дій тупих предметів (можливо рук чи ніг). Точно встановити час їх утворення, тобто виникли вони «при першій зустрічі з підсудними», чи у подальшому - неможливо. Оскільки характер ушкодження носа у наданих матеріалах точно не зазначено, можна лише припустити, що воно має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, інші ушкодження в ділянці голови та колінних суглобів ознаки легких тілесних ушкоджень. Характер ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_15 , двоетапність утворення травми грудної клітки виключають можливість їх виникнення «внаслідок переїзду колесом транспортного засобу».(т.2 а.с.123 130).

Враховуючи наведене суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Отже, за встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України кваліфіковані правильно. Підстав для перекваліфікації дій обвинувачених з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.187 КК України апеляційний суд не вбачає, а відтак доводи апеляційної скарги сторони захисту про однобічність та неповноту судового слідства, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Крім цього, суд бере до уваги ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року, якою було задоволено касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_13 та скасовано попередню ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2015 року у зв`язку з безпідставним перекваліфікуванням апеляційним судом дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_31 з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.187 КК України (т.4, а.с.171-176). Суд також враховує положення ч.2 ст.439 КПК України, згідно якої вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги (з доповненнями) адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_9 покарання суд дотримався вимог ст.ст.50, 63, 65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких, дані про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо та позитивно, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, врахувавши при цьому обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі (з доповненнями).

Саме з урахуванням зазначених обставин, наслідків злочину, думки потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому максимально сувору міру покарання, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.187 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення. Крім цього, судом першої інстанції було враховано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2013 року, якою було скасовано попередній вирок суду від 27.11.2012 року (т.3, а.с.154-168) у справі щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за м`якістю призначеного покарання (т.3, а.с.169-173).

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для зміни вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 внаслідок суворості апеляційний суд не вбачає.

Судом першої інстанції також дотримані вимоги ст.ст.50, 63, 65-67 КК України і при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , що у внесених змінах адвоката ОСОБА_6 до апеляційної скарги (з доповненнями) адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюється.

Доводи внесених змін адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційної скарги (з доповненнями) адвоката ОСОБА_5 про те, що під час розгляду в суді першої інстанції кримінального провадження було порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на захист, оскільки не усі судові засідання в суді першої інстанції були проведені за участі захисників обвинувачених, хоча участь захисників в даному випадку є обов`язковою і обвинувачені наполягали на цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зі справи вбачається, що захисники були відсутні в підготовчому судовому провадженні, що не потягнуло неповноти судового розгляду, так як під час судового розгляду кримінального провадження захисники і обвинувачені скористались своїми процесуальними правами в повному обсязі, а тому право на захист порушено не було.

Крім цього, під час розгляду кримінального провадження по суті ані обвинувачені, ані захисники не заявляли про будь-які порушення їхніх прав під час підготовчого судового провадження. Суд бере до уваги також те, що справа перегадалась у касаційному порядку і за результатами її розгляду в ухвалі суду касаційної інстанції не зазначено про порушення права обвинувачених на захист.

Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що судом першої інстанції при розгляді справи було допущено упередженість, оскільки матеріалами справи це не підтверджується. Крім цього, стороною захисту не заявлялося клопотання про відвід складу суду з цього приводу.

Що стосується інших доводів наведених в апеляційній скарзі (з доповненнями) сторони захисту про те, що кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України є незаконною, оскільки органами досудового розслідування порушено п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності апеляційний суд вважає безпідставними, так як не впливає на правильність застосування кримінального закону недотримання органами досудового розслідування роз`яснень, що містяться в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року, оскільки суд першої інстанції розглядаючи кримінальне провадження, діяв в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст.337 КПК України та доказів, зібраних у кримінальному провадженні, які були досліджені під час судового розгляду і покладені в основу вироку. Крім цього, внесення відомостей до ЄРДР за фактом смерті потерпілого ОСОБА_15 не може впливати на правильність застосування кримінального закону.

Отже, підстав для скасування чи зміни вироку суду, з наведених в апеляційних скаргах мотивів, апеляційний суд не вбачає.

При цьому, суд вважає, що на підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченим слід зарахувати в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу (з доповненнями) захисника ОСОБА_5 зі змінами внесеними до неї адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу (з доповненнями) захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.10.2001 року по 22.10.2003 року, з 27.11.2012 року по 04.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.10.2001 року по 20.12.2002 року, з 27.11.2012 року по 04.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою (зі змінами) прокурора Крижопільської районної прокуратури Вінницької області ОСОБА_17 закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно.
Суддя: