Справа № 199/8359/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року листопада місяця 23 дня м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0002162 від 02.10.2015, відносно, -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника малолітнього потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

педагога ОСОБА_8 ,

психолога ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи неофіційно працевлаштованим на посаду охоронця дитячого майданчику, розташованого біля будинку № 48 по вулиці Маршала Малиновського в місті Дніпропетровську, 28.09.2015 приблизно о 17.00 годині, перебував на робочому місці, де побачив раніше незнайомих йому хлопців, серед яких був ОСОБА_7 , які перебували на вищевказаному майданчику, а саме: сиділи на дитячій гірці та спілкувались.

В цей момент, ОСОБА_3 , розуміючи, що дана дитяча гірка перебуває в стані проведення ремонтних робіт, підійшов до хлопців, та погрожуючи їм, а також керуючись несподівано виниклим злочинним умислом, спрямованим на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитися у тому ж місці, умисно, своєю правою рукою схватив ОСОБА_7 за шию та припідняв з землі, тим самим заподіяв йому, згідно висновку експерта № 484-е від 20.10.2015, тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу та поверхневої забійно-рваної рани на його тлі по правій бічній поверхні шиї у середній третині, ділянки осаднення по задньо-бічній поверхні шиї праворуч у середній третині, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав в повному обсязі і пояснив, що 28.09.2015 він перебував на місці своєї роботи - на дитячому майданчику, розташованому по вул. Маршала Малиновського, 48 в Дніпропетровську, де фарбував дитячу гірку. Після того, як пофарбував гірку, він пішов до своїх знайомих в гаражний кооператив. Через деякий час до нього підійшла дівчина і сказала, що діти бігають по пофарбованій гірці. Коли він підійшов на майданчик і зробив дітям зауваження, щоб вони не бігали по гірці, вони йому у відповідь почали кривлятися, на що обвинувачений сказав їм: "Зараз я вам зроблю". У цей момент потерпілий побіг у бік зламаної частини гірки, де впав на землю. У цей момент ОСОБА_3 підійшов до нього і підняв його за футболку в районі шиї з землі. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не завдавав, малолітній потерпілий, можливо, отримав тілесні ушкодження, коли бігав по гірці та пошкодився об цвяхи.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами малолітнього потерпілого ОСОБА_7 у присутності педагога ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_9 , в судовому засіданні про те, що в той день він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 гуляли на гірці, яка знаходиться на території дитячого майданчика, розташованої за будинком АДРЕСА_3 . Ця гірка була пофарбована, але фарба була сухою. У процесі спілкування до них підійшла жінка і зробила їм зауваження, що вони гуляють на гірці, на якій йде ремонт. Через деякий час до них підійшов обвинувачений, і, в присутності його друзів, взяв його за шию і підняв із землі, чим заподіяв йому тілесні ушкодження;

- показами малолітнього свідка ОСОБА_12 у присутності педагога ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_9 , в судовому засіданні про те, що в той день він разом з потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_13 гуляли на гірці, яка знаходиться на території дитячого майданчика, розташованої за будинком АДРЕСА_3 . Через деякий час до потерпілого ОСОБА_7 підійшов обвинувачений і своєю рукою взяв його за шию і підняв з землі, тому що вони залізли на гірку. Від дій обвинуваченого на шиї у потерпілого ОСОБА_7 утворилася рана;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянка ОСОБА_14 просить органи міліції притягнути до відповідальності охоронця дитячого майданчика, розташованої по вул. Маршала Малиновського у м Дніпропетровську, який 28.09.2015 в 17:00 годині заподіяв її малолітньому сину ОСОБА_7 тілесні ушкодження (том № 1 а.с. 19);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2015 з фото-таблецею, згідно якого малолітній потерпілий ОСОБА_7 в присутності законного представника, педагога, понятих та судово-медичного експерта вказав на локалізацію та механізм спричинення йому охоронцем дитячого майданчика тілесних ушкоджень 28.09.2015 за адресою: АДРЕСА_3 (том № 1 а.с. 24-27);

- висновком експерта № 4843-е від 20.10.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу та поверхневої забійно-рваної рани на його тлі по правій бічній поверхні шиї у середній третині, ділянки осадження по задньо-бічній поверхні шиї праворуч у середній третині. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути і нігті людини. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворились незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою, але враховуючи їх локалізацію, вважаю це не характерним. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені у нього тілесні ушкодження, на підставі п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. Локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту (том №1 а.с. 30-31);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2015 з фото-таблецею, згідно якого малолітній свідок ОСОБА_12 в присутності законного представника, педагога, понятих та судово-медичного експерта вказав на локалізацію та механізм спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_7 охоронцем дитячого майданчика ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 28.09.2015 за адресою: АДРЕСА_3 (том № 1 а.с. 32-35);

- висновком експерта № 4882-е від 22.10.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу та поверхневої забійно-рваної рани на його тлі по правій бічній поверхні шиї у середній третині, ділянки осадження по задньо-бічній поверхні шиї праворуч у середній третині. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує малолітній свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту (том №1 а.с. 38-39).

Судово-медичний експерт ОСОБА_15 , будучи допитаною в судовому засіданні, в повному обсязі підтвердила висновки експерта № 4843-е від 20.10.2015 і № 4882-е від 22.10.2015 та роз`яснила, що вона особисто проводила огляд малолітнього потерпілого ОСОБА_7 та була присутня в ході проведення слідчих експериментів з участю малолітнього потерпілого та малолітнього свідка ОСОБА_12 . Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує, як малолітній свідок ОСОБА_12 , так і сам малолітній потерпілий в ході проведення слідчих експериментів.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та вважає його покази такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами малолітнього свідка ОСОБА_12 та показами малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що в матеріалах кримінального провадження не має даних про висловлення в його адресу та в адресу свідка ОСОБА_16 нецензурної лайки з боку малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , під час якого б малолітній потерпілий був ініціатором конфлікту. Навпаки, саме обвинувачений ОСОБА_3 розпочав конфлікт з малолітнім потерпілим, тому він своїми діями ініціював цей конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження шиї.

Педагог ОСОБА_8 та психолог ОСОБА_9 , які були присутні під час допиту у судовому засіданні як малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , так і малолітнього свідка ОСОБА_12 , вказали на те, що з врахуванням малолітнього віку дані особи розуміли які їм ставилися питання, та відповідали на них правдиво.

Свідок ОСОБА_16 , яка є знайомою обвинуваченого та має із законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 неприязні відносини, в судовому засіданні показала суду про те, що 28.09.2015 близько 16:15 години вона проходила повз дитячий майданчик, розташований по вул. Маршала Малиновського в місті Дніпропетровську, де побачила, як троє хлопчиків лазили по гірці, яка знаходилася на ремонті. Вона зробила їм зауваження, на що їй відповіли: "Зараз тут ніхто не працює, фарба вже висохла". Після цього вона підійшла до обвинуваченого і повідомила про те, що відбувається на гірці. Коли обвинувачений ОСОБА_3 йшов до гірки, хлопчики розбіглися в різні боки, як-нібито здійснили якусь капость. Коли ОСОБА_3 підійшов до гірки, він узяв потерпілого за футболку і штани і спустив на землю, жодних тілесних ушкоджень потерпілому він не завдавав, а також фізичною розправою не погрожував.

Свідок ОСОБА_17 , яка є знайомою обвинуваченого та має із законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 неприязні відносини, в судовому засіданні показала суду про те, що 28.09.2015 близько 17:00 години вона проходила повз дитячий майданчик, розташований по АДРЕСА_1 , де побачила, як хлопці лазили по гірці, яка знаходилася на ремонті. Вона зробила їм зауваження, щоб вони не лазили по гірці. Яка знаходиться на ремонті Після цього обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до гірки, взяв потерпілого за футболку і штани і спустив з гірки на землю, жодних тілесних ушкоджень потерпілому він не завдавав, а також фізичною розправою не погрожував.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки ці свідки мають неприязні відносини з батьком малолітнього потерпілого та їх покази ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи покази свідків захисту, суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні, оскільки покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спростовуються, як показами малолітнього потерпілого ОСОБА_7 щодо розвитку подій 28.09.2015 і його наслідків, а всі твердження свідків захисту ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 , який заінтересований в уникненні від кримінальної відповідальності, та спростовуються доказами сторони обвинувачення, а саме: показами малолітнього потерпілого ОСОБА_7 та малолітнього свідка ОСОБА_12 в суді і під час слідчого експерименту, а також об`єктивними судово-медичними даними, які роз`яснені і підтверджені показами судово-медичного експерта ОСОБА_15 , які є належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності і взаємозв`язку достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні, так і показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що він рукою вхопив малолітнього потерпілого ОСОБА_7 за футболку в районі шиї та підняв його з землі.

У свою чергу малолітній свідок ОСОБА_12 вказав на наявність у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на шиї саме 28.09.2015 близько 17:00 години. Покази малолітнього свідка ОСОБА_12 та покази безпосередньо малолітнього потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються: протоколом проведення слідчого експерименту з фото-таблицею від 20.10.2015 (том № 1 а.с. 24-27); протоколом проведення слідчого експерименту з фото-таблицею від 21.10.2015 (том № 1 а.с. 32-35), Висновком експерта № 4843-е від 20.10.2015 (том № 1 а.с. 30-31), зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту» та Висновком експерта № 4882-е від 22.10.2015 (том № 1 а.с. 38-39) зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує малолітній свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту».
Покази свідка ОСОБА_18 судом до уваги не приймаються, оскільки остання свідком спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не була.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мали активний і послідовний характер, спрямований на умисне спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Аналізуючи обрану обвинуваченим ОСОБА_3 позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована його бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення злочину.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставин, які обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення. Соціальну характеристику особи становлять професія, фах, посада, ставлення до праці чи навчання, наявність державних та інших нагород, відзнак, почесних звань, наявність сім`ї, ставлення до інших членів суспільства, поведінка на роботі, в побуті, додержання вимог суспільного співжиття тощо. Соціальна спрямованість особи виражає коло її інтересів, потреб, світогляд, загальний культурний розвиток, сукупність принципів і мотивів поведінки. У правовому аспекті особу винного характеризує наявність ознак загального і спеціального суб`єкта, судимості, множинності вчинених ним злочинів тощо.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, раніше не судимий, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Крім вказаного, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин по відношенню до малолітньої дитини.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Суд відносить до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, вчинення злочину, щодо малолітньої особи, оскільки згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення злочину був малолітньою особою.

Так, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, законний представник малолітнього потерпілого та його представник підтримали думку прокурора, обвинувачений просив суд винести виправдувальний вирок, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України. Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_19