Справа № 746/343/13-кГоловуючий у І інстанції Цигура Н.А.
Провадження № 11-кп/795/283/2013
Категорія: Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

28 жовтня 2013 року місто Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого судді Трейтяк О.П.,

суддів Лазоренка М.І., Мельниченка Ю.В.

при секретарі Зубашевської О.С.,

З участю учасників судового провадження:

прокурора Михайлової О.О.

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 27 лютого 2013 року, за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у судовому засіданні, захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, судимого:

- вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 березня 1989 року за ст. ст. 117 ч.3, 118 ч.2,42 КК України до 8 років позбавлення волі;

- вироком Ірпінського районного суду Київської області від 13 вересня 1993 року за ст. 190 ч.2,43 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

- вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 20 жовтня 1998 року за ст.101 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 18 вересня 2004 року,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судово-технічної експертизи 122 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судової авто технічної експертизи 122 грн.40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 16807 грн. матеріальної шкоди та 80000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Талалаївського ЦРЛ 90 грн.56 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що йому не зрозуміло з яких підстав він був засуджений до семи років позбавлення волі. Посилається на те, що відносно нього був скоєний злочин в ніч з 18 на 19 серпня 2006 року, а саме викрадення автомобіля ВАЗ-2101 д.н.з. Г64016 ЧН. Зазначив, що протягом досудового розслідування та під час судових засідань учасники судового розгляду провокували його та формулювали сказане ним, перекладаючи з російської на українську мову, так щоб його звинуватити у вчиненні ним злочину, до якого він не має відношення.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 просить обєктивно розглянути справу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що обвинувачення побудоване на його первинних показах, в яких він себе обмовив, оскільки не бажав писати заяву на ОСОБА_5, яка викрала його автомобіль. Вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у судовому засіданні дізнавач Сорока підтвердив, що спочатку він розповів все як було насправді, але написав, що перше прийшло в голову, на що Сорока сказав, щоб він пішов до Наташі і вона написала, що за кермом була вона. Вважає, що під час досудового розслідування та судового розгляду були порушені вимоги ст. ст.6, 22, 87, 23, 44, 48, 61, 68, 70, 385, 73, 74, 85, 82, 128, 142, 219, 220, 367, 368. Зазначив, що з матеріалів кримінального провадження зникла довідка про його освідування після дорожньо-транспортної пригоди, в якій було зазначено, що після дорожньо-транспортної пригоди у нього були відсутні тілесні ушкодження та садна. Вказав, що він неодноразово наполягав на виклику свідка ОСОБА_6, однак він не був доставлений у судове засідання. Також він заявляв клопотання про проведення слідчого експерименту з використанням відео-аудиозапису, однак слідчий та його захисник наполягли на тому, щоб дана слідча дія проводилась без застосування технічних засобів. При цьому в протоколі слідчої дії обставини про які він розповідав викладені невірно. Крім того, суддя не став досліджувати його клопотання щодо обставин проведення слідчого експерименту. Крім того, вважає, що для проведення експертизи був наданий не його автомобіль, а його клопотання про проведення експертиз були залишенні без задоволення та ніде не зафіксовані. Зазначив, що під час перебування його в ізоляторі тимчасового тримання Талалаївського РВУ МВС на нього чинився психологічний тиск.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду, в звязку з відсутністю в його діях складу злочину та звільнити його з-під варти. Зазначив, що ОСОБА_5 викрала його автомобіль, сама керувала їм та вїхала в автобусну зупинку. Вказав, що суд першої інстанції незаконно визнав його винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

- захисник ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. Також просить призначити судову комплексну медико-транспортно-трасологічно-автотехнічну експертизу обставин та механізму ДТП. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не взяті до уваги докази, які істотно вплинули на його висновки. Зазначив, що на підтвердження вини у вчиненні злочину суд взяв до уваги покази свідків, які не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди і під час судового засідання не пояснили про обставини її скоєння. Крім того, всі перелічені у вироку документи підтверджують тільки факт дорожньо-транспортної пригоди, при якій отримала тілесні ушкодження ОСОБА_5 та настання смерті, але не встановлюють обставин дорожньо-транспортної пригоди та дійсний механізм її скоєння. Вважає, що висновок додаткової судово-медичної експертизи №626 від 23.07.2013 року не може вважатись допустимим доказом тому, що запитання, яке ставилось експертові та його висновок щодо нього, виходить за межі спеціальних знань судово-медичного експерта, що повністю не відповідає вимогам ч.4 ст. 101 КПК України. Під час судового розгляду справи, судом безпідставно відхилено клопотання обвинуваченого та його захисника в частині перевірки та встановлення спроможності керувати даним автомобілем самою потерпілою ОСОБА_5 та не встановлено особу, яка керувала автомобілем на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу на те, що суд незаконно визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 рецидив злочину. Також суд безпідставно у вироку вказав на те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, оскільки згідно ст. ст. 23,25 КК України у даному випадку в діях ОСОБА_4 відсутній будь-який умисел;

- прокурор, який приймав участь у судовому засіданні, просить вирок суду змінити у звязку з застосуванням судом першої інстанції закону, який не підлягає застосуванню (безпідставним зазначенням обвинуваченому рецидиву злочину, як обставини, яка обтяжує покарання), виключивши з вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 - рецидив злочину. Посилається на те, що відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, а злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України згідно вимог розділу V «Вина та її форми» Кримінального кодексу України, відноситься до необережних злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали. Вважаючи апеляційну скаргу обвинуваченого невмотивованою і безпідставною, прокурор у кримінальному провадженні подав заперечення, в яких просить апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та пояснив, що 19 серпня 2006 року він на прохання потерпілої ОСОБА_5 підвозив її додому. Коли він неподалік кругового руху з вулиці Леніна на вулицю Перемоги в смт. Талалаївка, вийшов з машини, ОСОБА_5 угнала його автомобіль та, не справившись з керуванням, виїхала на праве узбіччя і зіткнулась з цегляною спорудою автобусної зупинки по вулиці Перемоги навпроти домоволодіння № 92.

З висновку автотехнічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП від 02.10.2006 року, вбачається, що відповідно до наданих матеріалів в дорожній обстановці, що випливає з фабули постанови про призначення даної експертизи, виходячи з технічних вимог ПДР водію автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 необхідно було діяти у відповідності з наступними вимогами: п.2.9а, п.11.1, п.12.3,п.13.1,п.13.3 ПДР; дії водія автомобіля НОМЕР_2 не відповідали п.11.1, п.13.1,п.13.3 ПДР, при виконанні яких водій автомобіля мав технічну можливість уникнути зіткнення з автобусною зупинкою; порушення водієм автомобіля ОСОБА_4 вимог п.2.9а, п.11.1, п.12.3, п.13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 10.10.2001p., знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 1171 від 25.08.2006 року, y ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: політравма; внутрішньо-черепна травма-крововилив в мґякі тканини лівої лобно-тімґяної ділянки, субарахноїдальні дифузні крововиливи над випуклою поверхнею лівої лобної, тімяної та частково скроневої долей; вогнища забою головного мозку; закрита травма грудної клітки: множинні переломи ребер справа, переломи обох ключиць в середній третині; забої та розриви легенів; закрита травма живота: розриви тканини печінки по діафрагмальній поверхні правої долі; синці, садна кінцівок, забійні рани правого ліктя, правої гомілки; які утворились прижиттєво, можливо в термін о 03 год. 00 хв. 19 серпня 2006 року, від дії тупих предметів, в тому числі при ДТП при травмуванні в салоні автомобіля та за ступенем тяжкості відносно живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинний звязок.

З висновку судово-медичної експертизи № 626, проведеної з 22 липня 2013 року по 23 липня 2013 року, вбачається, що на тілі трупа гр. ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді політравми; внутрішньо-черепна травма-крововилив в мякі тканини лівої лобно-тімґяної ділянки, субарахноїдальні дифузні крововиливи над випуклою поверхнею лівої лобної, тімяної та частково скроневої долей; вогнища забою головного мозку; закрита тупа травма грудної клітки: множинні переломи ребер справа, переломи обох ключиць в середній третині; забої та розриви легенів; закрита тупа травма живота: розриви тканини печінки по діафрагмальній поверхні правої долі; синці, садна кінцівок, забійні рани правого ліктя, правої гомілки; які могли утворились від дії тупих твердих предметів 19 серпня 2006 року, в процесі ДТП, внаслідок контакту з елементами салону автомобіля ВАЗ 2101, вказаного в матеріалах справи за умови перебування її в якості пасажира правого переднього сидіння даного транспортного засобу. Вищезазначені тілесні ушкодження у живих осіб в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_3 вважаючи, що висновок додаткової судово-медичної експертизи №626 від 23.07.2013 року не може вважатись допустимим доказом тому, що запитання, яке ставилось експертові та його висновок щодо нього, виходить за межі спеціальних знань судово-медичного експерта, заявив клопотання про проведення комплексної судово-медичної- автотехнічної експертизи для визначення питання про місцезнаходження потерпілої ОСОБА_5 в момент отримання тілесних ушкоджень (на правому чи лівому передньому сидінні автомобіля).

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення комплексної судово-медично-автотехнічної експертизи.

Що стосується запитань, які адвокат ОСОБА_3 запропонував поставити перед експертами, колегія суддів вважає, що запитання перше та четверте (величини та напрямок сили взаємодії автомобіля, перешкоди та осіб, та наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4В.) необхідно відхилити, оскільки в матеріалах справи відсутні вихідні дані для відповіді на зазначені питання.

Керуючись ст.ст. 405, 332 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Призначити комплексну судово-медично-автотехнічну експертизу відносно потерпілої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на вирішення комісії експертів поставити наступні питання:

1. Які тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 після дорожньо-транспортної пригоди 19 серпня 2006 року, їх локалізація, механізм та послідовність утворення, ступінь тяжкості?

2. Чи могли виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 утворитись 19 серпня 2006 року при обставинах:

- які викладені в обвинувальному висновку ?

- які викладені в показаннях обвинуваченого ОСОБА_4 в суді?

3. Де знаходилась потерпіла ОСОБА_5 в автомобілі (на якому сидінні) під час дорожньо-транспортної пригоди 19 серпня 2006 року, виходячи з локалізації виявлених у неї тілесних ушкоджень?

Проведення експертизи доручити експертам Чернігівського обласного бюро судово-медичних експертиз та НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України.

В розпорядження експертів надати матеріали кримінальної справи в трьох томах (т.1,2,3).

Справу слуханням відкласти до отримання висновку експерта.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9