АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/1011/2013 р. Головуючий у 1-й інстанції: Валігурська Л.В.
Категорія: ч 2 ст.121, ч.3 ст.185,
ч.1 ст.186, ч.1 ст.115 КК України Доповідач: Палькова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2013 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді Палькової В.М.

Суддів Гемми Ю.М., Шевцової В.Г.

З участю прокурора Чепуріної А.С.

Захисника ОСОБА_1

Засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

Потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_2, прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Біла Церква Київської області, українець, громадянин України, неодружений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців..

Запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді застави змінити на тримання під вартою, взявши його під варту з моменту набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту. Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 30.06.2008р. до 09.07.2008р., з 27.05.2009р. до 19.06.2012р.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець та мешканець м. Каховка Херсонської області, українець, громадянин України, неодружений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, за ч.2 ст.121 КК України виправданий у звязку з недоведеністю участі у вчиненні злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обчислювати з 30.03.2012р., зарахувавши в строк відбування покарання період тримання під вартою з 04.05.2009р. до 14.10.2009р.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та щодо речових доказів.

ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 18.06.2008р. близько 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в дворі будинку № 25, розташованого по вул. Комунарів в м. Каховка Херсонської області, під час сварки, яка виникла раптово, на грунті неприязнених відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів руками по голові ОСОБА_6, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер в Каховській ЦРЛ 29.06.2008р.

Крім того, ОСОБА_2 09.05.2009р. близько 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на перехресті вул. Комінтерна та вул. Осетрова в м. Каховці Херсонської області, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в присутності потерпілого ОСОБА_7, а також інших сторонніх осіб, ігноруючи дану обставину, відкрито викрав дорожній велосіпед BYWsigma-TPT, яким тимчасово користувався ОСОБА_7, чим спричинив власнику данного майна потерпілому ОСОБА_8, матеріальну шкоду на суму 700 грн.

Крім того, ОСОБА_2 09.05.2009р. близько 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_9 (матеріали відносно ОСОБА_9 виділені в окреме провадження, засуджений вироком від 23.06.2011р.) з метою вчинення крадіжки, через кватирку вікна проник до квартири АДРЕСА_1, звідки таємно, з метою особистого збагачення викрав телевізор UNITED вартістю 650 грн., DVD-програвач Supra D-403 вартістю 350 грн., MP3плеєр з навушниками вартістю 200 грн., акустичну систему DYNO JET SS3230B вартістю 200 грн., 10 ліцензійних дисків загальною вартістю 200 грн., 18 дисків загальною вартістю 509 грн., чим спричинив власнику даного майна потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1961 грн.

ОСОБА_3 27.03.2012р. близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, переслідуючи прямий умисел, направлений на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_11, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспілнонебезпечні наслідки та бажаючи у вигляді їх настання у вигляді смерті людини, на грунті неприязних відносин, які виникли раптово через ревнощі, наніс ОСОБА_11 не менше двох ударів руками в область голови та один удар ножем в область грудної клітини, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя що знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті та легкі тілесні ушкодження грудної клітини зліва, раньовий канал від якого проникає в ліву плевральну порожнину пошкодженням лівої легені та лівої легеневої вени, що супроводжувалось гострою крововтратою.

У апеляціях:

- прокурор, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_2 внаслідок мякості, судом не враховано, що засуджений характеризується виключно негативно та під час розгляду кримінальної справи щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, перебуваючи на підписці про не виїзд, на протязі короткого проміжку часу вчинив ще два злочини проти власності громадян. Що стосується вироку суду відносно засудженого ОСОБА_12, прокурор вказує, що судом при призначенні покарання засудженому фактично не враховано обтяжуючу вину обставину скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, не прийнято до уваги показання ОСОБА_2 щодо спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6, а тому вважає безпідставним виправдання ОСОБА_3, за ч.2 ст. 121 КК України, в судовому засіданні не усунуті протиріччя визнання вини ОСОБА_3 (ст.115 ч.1), призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, допущення судом однобічності та неповнота судового слідства.

- потерпілий ОСОБА_4 просить вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16.04.2013р. відносно ОСОБА_3 скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, який вчинив особливо тяжкий злочин в стані алкогольного спяніння, та необґрунтовано відмовив у відшкодуванні моральної шкоди.

- засуджений ОСОБА_2 просить вирок щодо нього скасувати, оскільки судом не усунуті суперечливості доказів, які добуті під час досудового слідства та в судовому засіданні, вказує що покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 не підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 саме ним. Вважає, що вирок суду винесений з істотним порушенням кримінально-процесуального законодавства;

Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, апеляції потерпілого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_2 визнав частково в частині скасування вироку, потерпілого, який підтримав свою апеляцію, апеляцію прокурора та засудженого ОСОБА_2 визнав частково в частині скасування вироку, засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, апеляцію прокурора та потерпілого визнав частково в частині скасування вироку, засудженого ОСОБА_3, який просив апеляції залишити без задоволення, а вирок суду без змін, захисника ОСОБА_1, який просив апеляції залишити без задоволення, вирок суду без змін, в дебатах учасники процесу підтримали попередню позицію, заслухавши останнє слово засуджених та перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду щодо правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 та за ч.1 ст. 186 КК України відповідають фактичним обставинам справи і в даній частині суд розглянув справу в порядку ч.3 ст. 299 КПК України., та його вина у скоєнні зазначених злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, та ч.1 ст. 186 КК України за другим та третім епізодами обвинувачення обєктивно знайшла своє підтвердження в ході судового слідства в суді першої інстанції, та ніким не оспорюється..

Вина засудженого ОСОБА_3 у скоєнні злочину передбаченому ч.1 ст. 115 КК України також знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи в судовому засіданні суду першої інстанції, та підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_4С,

- показами свідків ОСОБА_21; ОСОБА_22; ОСОБА_23,; ОСОБА_24; ОСОБА_25; ОСОБА_26; ОСОБА_27; ОСОБА_28; ОСОБА_14, а також матеріалами справи, а саме протоколом ОМП, експертними висновками, які досліджувалися в судовому засіданні, та зазначеним доказам суд дав обєктивну правову оцінку.

Твердження апелянта потерпілого ОСОБА_4 в частині того, що суд безпідставно відмовив в задоволені позовних вимог у вигляді моральної шкоди в розмірі 50 000.00 грн., та призначив засудженому ОСОБА_3 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину, як на це звертає увагу в апеляції і прокурор, колегія суддів вважає голослівними, оскільки приймаючи рішення про відмову в стягнені моральної шкоди з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,, суд ретельно зазначив в мотивувальній частині, в звязку з чим він дійшов такого висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим, та таким, що відповідає вимогам Закону, а саме ч.2 ст. 1168 ЦК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3, суд врахував суспільну небезпеку та наслідки скоєного, особу засудженого, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щире каяття часткове визнання вини, крім того колегія суддів враховує причинний зв'язок в скоєнні злочину, що саме поведінка потерпілої призвела до скоєння злочину, скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, та вважає призначене судом покарання достатнім та справедливим, та таким, що призначено з дотриманням вимог ст.50 та ст. 65 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 за ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 186 КК України суд дотримався вимог ст.50., та ст.65 КК України, та врахував суспільну небезпеку та особу засудженого, який характеризується негативно, скоєння злочинів в стані алкогольного спяніння відносно малолітньої дитини, крім того колегія суддів враховує, що збитки заподіяні злочинами, засудженим в добровільному порядку не відшкодовано, та вважає, що призначене судом покарання є справедливим й достатнім, та таким, що відповідає вимогам закону.

За таких обставин у колегії суддів немає підстав сумніватися у обєктивності висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та доведеності вини ОСОБА_2 в скоєні злочинів передбачених ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 186 КК України, та в призначеному їм покаранні, яке колегія суддів вважає сумірним скоєним злочинам.

Що стосується доводів апеляції прокурора в частині, безпідставного виправдання ОСОБА_3, за ч.2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що зазначені доводи не заслуговують на увагу, оскільки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому досудовим слідством злочині, передбаченим ч.2 ст. 121 КК України, оскільки обвинувачення останнього у вчиненні злочину, за який його виправдано грунтується лише на показаннях підсудного ОСОБА_2, відповідно до яких він пояснював участь ОСОБА_3 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 і які він надавав на досудового слідства. Проте під час очної ставки 20.08.2009 р. між ОСОБА_3С ОСОБА_2 (том 2, а.с. 88-89) ОСОБА_2 відмовився від раніше даних показань, пояснивши що ні він ні ОСОБА_3 ударів ОСОБА_6 Ґ.М. 18.06.2008 р. не наносили, а свої раніше показання мотивував тим, що його примусили працівники міліції.

ОСОБА_3 же як під час досудового слідства, так і в судового слідства надав аналогічні показання, які жодного разу не змінив, наполягаючи на тому, що ударів ОСОБА_6 він не наносив.

Показання ж ОСОБА_14, ОСОБА_20 та ОСОБА_29 щодо ОСОБА_3 суд не вважає підтвердженням того факту, що ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_6, ці свідки лише підтверджують ту обставину, що підсудні відводили ОСОБА_6 від воріт будинку ОСОБА_29. Показання свідка ОСОБА_15 про те, що вони разом з ОСОБА_3 приходили до ОСОБА_13 і питали про стан ОСОБА_6 також не можна розцінювати як підтвердження вини в пред'явленому обвинуваченні.

Отже, обвинувачення пред'явлене ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтується лише на показах ОСОБА_2, які той надавав під час досудового розслідування. Інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 причетний до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 як під час досудового слідства, так і судом встановлено не було.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 під час допитів в силу свого процесуального статусу про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України не попереджався, що ставить під сумнів правдивість його показань щодо ОСОБА_3

Крім того, показання ОСОБА_2 (в частині ОСОБА_3О.) дані ним під час досудового слідства слідчим не перевірялись.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, з таким висновком, суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів, оскільки суд прийнявши рішення про виправдання ОСОБА_3 належним чином перевірив докази на предмет їх допустимості, достовірності та достатності, та вважає рішення щодо ОСОБА_3, прийнятим на законних підставах.

Як видно з матеріалів справи, в ній на порушення вимог ч.1 ст. 22 КПК України про те, що слідчий та особа, яка проводить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й обєктивного дослідження справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують обвинувачуваного, допущено однобічність неповноту досудового слідства та інші порушення кримінально процесуального закону.

Суд не тільки не усунув їх у судовому засіданні, а й теж неповно дослідив обставини справи та порушив інші вимоги зазначеного закону, внаслідок чого прийняв по справі неправосудне рішення щодо ОСОБА_2, засудивши останнього за ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 74 ч.2 КПК України покази обвинувачуваного, в тому числі й такі, в яких він визнає себе винним, підлягають перевірці

Із матеріалів справи вбачається, що висновки слідчих органів і суду про вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених ч.2 ст. 121 КК України, за які його засуджено на 7 років 6 місяців, ґрунтуються на показах потерпілої ОСОБА_13 (померлої 11.12.2009 року), яка пояснювала на досудовому слідстві, що свого співмешканця ОСОБА_6 вона виявила біля забору свого дому, № 9 по вул.. Р. Люксембург м. Каховка приблизно о 02.00 год. ночі 19.06.2008 р., на голові якого була кров, вона його завела в дім, де той і знаходився до 22.06.08р., а потім коли тому стало зле вона викликала Швидку, останнього забрали в лікарню, де той і помер 29.06.08 р. (1т. а.с.47-48: т.2 а.с.41,53)

- показах свідків ОСОБА_30, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які знаходились разом з ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_6, під час розпиття спиртних напоїв на подвір*ї будинку № 28 по вул.. Ж.Жигалиної м. Каховка 18.06.2008 р. в денний час, з яких вбачається, що зазначені свідки не були очевидцями побиття ОСОБА_6, не бачили хто саме та коли спричинив останньому тілесні ушкодження від яких наступила 29.06.08р. смерть останнього, та про події які сталися між останнім, та засудженими, деяким з них стало відомо зі слів ОСОБА_2

- Показах свідка ОСОБА_17, який пояснював, що 18.06.08 р. він чергував на Швидкій після обіду був виклик до непритомної людини, коли приїхали на адрес, людини на місці не було, потім 22.06.08р. він знову чергував на Швидкій був виклик на адресу вул.. Пушкіна, по приїзду на виклик було виявлено, що чоловік без свідомості, та на тілі мав синці і набряки. Потім йому стало відомо, що та людина до якої викликали Швидку 18.06.08р., і цей чоловік знепретомлений до якого приїхали 22.06.08р., це одна й та сама особа.

- Показах свідка ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_29, з яких вбачається, що 18.06.08 р., в післяобідній час біля подвіря будинку № 25 по вул.. Комунарів лежав чоловік, який був при свідомості, намагався підвестися, на обличчі якого була помітна кров, та оскільки ОСОБА_20, не зміг заїхати в гараж, він попросив ОСОБА_2, який знаходився з іще одним хлопцем, неподалік, відтягнути чоловіка від воріт, що ті й зробили, пізніш, він викликав до чоловіка Швидку, але коли та приїхала чоловіка на місці не було.

- Показах свідка ОСОБА_31, з яких вбачається, що ОСОБА_13 її племінниця і проживала в одному з ними будинку, вела аморальний спосіб життя, в будинку завжди були пянки та гучні компанії, проживала разом з ОСОБА_6 якого називали Джексон, з яким часто виникали скандали та приїздила міліція:

- Протоколі відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_2 (т.1,а.с.75-80), відповідно до якого останній демонстрував яким чином і куди наносив удари ОСОБА_6 18.06.08р.,

- Протоколі ВООП від 10.09.09р., відповідно до якого ОСОБА_3, продемонстрував в якому місці він та ОСОБА_2, виявили ОСОБА_6 і куди того відвели від воріт будинку ОСОБА_20 (т.2, а.с. 94-100)

- Експертних висновках № 236-к від 29.07.08р. (т.1 а.с.35-38) з яких вбачається, що тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_6, могли бути спричинені за 9-13 діб до настання смерті, яка настала 29.06.08 р.; та додаткових комісійних висновках СМЕ № 1 від 21.01.2013 р. (т.9 а.с.77-82) з яких слідує, що при тих тілесних ушкодженнях, які були спричинені ОСОБА_6, останній міг самостійно ходити, виконувати інші дії

- Показах засудженого ОСОБА_2, даних ним на досудовому слідстві, в частині його участі в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6, від 01.07.08р. (т.1 а.с.116-118) від 28.09.08р. (т.1 а.с. 130-131) від 26.09.08р. (т.1 а.с. 142-144), які суд прийняв до уваги та визнав як правдиві., однак з зазначеним висновком, про доведеність вини ОСОБА_2 в спричиненні ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, колегія суддів погодитись не може, оскільки такий висновок суду вважає передчасним.

Згідно ст. 64 КПК України при розгляді кримінальної справи у суді підлягають доказуванню подія злочину, час, місце, спосіб скоєного злочину та його мотив, винність обвинувачених, характер і розмір шкоди, завданої злочином і т.д.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи досудовим слідством не в повній мірі виконані вимоги закону, а саме ст.22,64 КПК України, та саме досудовим слідством не встановлено час та місце вчинення злочину, і мотиви з яких він скоєний, не зясовано, яким чином пересувався потерпілий ОСОБА_6 з 16.00 год. 18.06.08 року( від подвір*я Хасанових) до 02.00 год. 19.06.08 р.( до подвір*я своєї співмешканки ОСОБА_13), та де він знаходився в період зазначеного часу, з ким спілкувався, та в якому перебував стані.

Крім того, в судовому засіданні 11.04.2013 року (т.9 а.с.135) свідок ОСОБА_31 пояснила, що ОСОБА_13, була її племінницею, вела розгульний спосіб життя, на період червня 2008 року проживала з Джексоном це потерпілий ОСОБА_6, з яким дома весь час пиячили, були бійки та виклики міліції. За день до побиття ОСОБА_6, останній з її племінницею ОСОБА_13, бігали один за одним по будинку та по городу, хваталися за вила та лопати, а потім ОСОБА_13 просила щоб викликали міліцію, зазначений факт залишився не перевіреним як судом так і досудовим слідством, та зазначений факт, колегія суддів вважає важливим, та таким, що підлягає сумлінній перевірці. Також перевірці та уточненню підлягає час та місце вчинення злочину.

Судом не було враховано, що кримінальна справа стосовно зазначених осіб неодноразово розглядалася апеляційним судом, останній раз 24.01.2012 року, та в своїй ухвалі апеляційний суд Херсонської області зазначив недоліки, які послугували скасуванню вироку, однак зазначена ухвала не виконана в частині з*ясування та уточнення часу вчиненого злочину, щодо ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів, не може погодитися з законністю вироку суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки відповідно до ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, який ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зазначені порушення кримінально процесуального закону є, у відповідності до ст. 370 КПК України суттєвими, які позбавили суд можливості повно, всебічно та обєктивно розглянути справу та постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок за ч. 2 ст. 121 КК України.

Враховуючи, що такі суттєві порушення були допущені в ході досудового слідства, та їх усунення є неможливим в ході судового розгляду, вирок в частині засудження ОСОБА_2 за ч.2 ст. 121 КК України у відповідності до ст. 374 КПК України підлягає скасуванню з направленням в цій частині кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування.

Під час додаткового розслідування необхідно з*ясувати обставини, викладені в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, перевірити доводи захисту обвинувачуваного, та з урахуванням зібраних по справі доказів вирішити питання про винуватість особи в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Що стосується вироку щодо ОСОБА_2 в частині засудження його за ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 186 КК України, та засудження ОСОБА_3 в частині засудження за ч.1 ст. 115 КК України та його виправданні за ч.2 ст. 121 КК України, колегія суддів не вбачає будь яких порушень кримінально процесуального закону, які б слугували скасуванню вироку в зазначеній частині.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, (ред..1960р.) колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції і засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково, апеляцію потерпілого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 квітня 2013 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч.3 ст. 185, та ч.1 ст. 186 КК України та ОСОБА_3 В*ячеслава Олександровича за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Вважати засудженим ОСОБА_2 за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно на ЧОТИРИ роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально виконавчої установи.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття покарання тримання під вартою з 30.06.2008 року по 09.07.2008 року, та з 27.05.2009 року по 19.06.2012 року.

Вважати засудженим ОСОБА_3 В*ячеслава Олександровича за ч.1 ст. 115 КК України на ВІСІМ років позбавлення волі з поміщенням до кримінально виконавчої установи.

Це й же вирок в частині засудження ОСОБА_2 за ч.2 ст. 121 КК України скасувати, в цій частині кримінальну справу повернути прокурору Каховської міськрайонної прокуратури Херсонської області для проведення додаткового розслідування.

В решті, це й же вирок стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В*ячеслава Олександровича залишити без змін.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя В.М. Палькова