Пр-ня по справі № 1кп/521/663/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, спільно проживаючого з ОСОБА_5 , маючого дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)05.12.2005 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення свободи на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 2)21.12.2007 року Малиновським р/с м. Одеси, за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 3)30.11.2009 року Малиновським р/с м. Одеси за ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; звільнився умовно-достроково 10.02.2012 року на 1 рік 2 місяці 13 днів; у скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20 червня 2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , під час розмови з ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, побачивши на її шиї прикраси із золота, діючи умисно, повторно, шляхом ривка, відкрито викрав ланцюжок із золота вагою 6 грамів, вартістю 3500 грн. з кулоном із золота, вагою 3 грами, вартістю 1500 гривень.

Після скоєного злочину ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 5000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 03 липня 2015 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин знаходячись біля будинку № 32а по вул. В. Терешкової в м. Одесі, побачив громадянку ОСОБА_7 , яка тримала в руці гаманець. Діючи умисно, раптово, з метою відкритого викрадення чужого майна, повторно, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та шляхом ривка вирвав з рук гаманець із шкіри чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якому знаходилось майно, а саме: грошові кошти в сумі 300 гривень та банківська картка «КредоБанк», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої.

Після скоєного злочину, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та показав, що дійсно 26.06.2015 року він прийшов до дому до свого знайомого за адресою АДРЕСА_3 , з метою отримати грошові кошти, які йому заборгував останній. Коли він почув відмову від його родичів, щодо повернення грошових коштів, вирішив відкрито заволодіти прикрасами із золота, які були на шиї його матері. Ланцюжок із золота та кулон він зірвав з шиї жінки похилого віку у убіг з місця скоєння злочину. Через декілька кварталів здав до ломбарду вказані вироби, за що отримав 3100 гривень. Далі 03.07.2015 року приблизно об 11 годині 30 хвилин коли він знаходився за адресою м. Одеса, вул. В. Терешкової, біля будинку № 32а побачив раніше не відому жінку приблизно років 30-40, у руках якої був гаманець. Він одразу ж вирішив викрасти вказаний гаманець, для чого раптово підійшов до неї, та вирвав з рук вказаний гаманець. Грошові кошти у сумі 300 гривень витратив на власні потреби. Гаманець викинув. Кредитна картка залишилась у банкоматі. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, обіцяє нових злочинів не вчиняти.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілі про дату, час та місце проведення судових засідань були сповіщені належним чином, в порядку ст. 135 КПК України, шляхом особистого повідомлення, однак до суду не з`явились. Надали заяви про проведення судового розгляду без їх участі. Цивільний позов не заявляли і заявляти не будуть. Визначення міри покарання залишають на розсуд суду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за сукупністю дій за обома епізодами злочинів за ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, та знаходження на утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що обтяжують покарання є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою суспільно небезпечною. Раніше неодноразово судимий за скоєння однорідних злочинів проти власності. Будь-яку спеціальність не отримав, в зв`язку з тим, що почав після дев`ятого класу працювати. Після відбуття покарання у 2012 році, намагався наладити як особисте життя так і професійне. На протязі трьох років спільно проживає з ОСОБА_5 , з якою виховує дитину. Офіційно працевлаштуватись не зміг, в тому числі в зв`язку з наявними судимостями. З показів обвинуваченого вбачається, що скоїв новий умисний тяжкий злочин, в зв`язку зі стресовою ситуацією розлад у сімейному житті.
Таким чином бідність, відсутність належної освіти і бажання її отримати, а також відсутність належного виховання, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння нового злочину проти власності. Суд вважає, що особистість обвинуваченого свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень.

Злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 є суспільно небезпечними, оскільки посягають на право власності особи. Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, суд не находить, оскільки хоча обвинувачений має декілька обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі має малолітню дитину, однак властивість злочинів, обстановка за якою вчинено злочини та особа обвинуваченого, свідчать про необхідність призначення покарання у межах санкції статі пов`язане з тримання обвинуваченого в умовах ізоляції на певний термін до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Метою покарання, за даним вироком, окрім кари, є перш за все виправлення обвинуваченого та необхідність запобігання вчиненню нового злочину не лише самим обвинуваченим, а й відвернути інших осіб від подібних злочинних дій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити без змін, у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 17.07.2015 року.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: