ун. № 759/6640/15-к пр. № 1-кп/759/581/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр-н України, працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, яка проживає з матір`ю, освіта середньо-спеціальна, проживає: АДРЕСА_1 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 ; інші учасник провадження - потерпіла ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В:
09 лютого 2015 року приблизно о 04 год. ночі ОСОБА_8 , відпочиваючи за місцем свого спільного з батьком ОСОБА_11 проживання ( АДРЕСА_1 ), прокинувшись побачив, що батько вживає спиртні напої, у зв`язку з чим на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків розпочав з батьком конфлікт, під час якого умисно наніс кулаками рук та ногами удари по різних частинах тіла ОСОБА_12 (голова, тулуб, грудна клітина), від яких той впав на підлогу і не міг чинити опір синові, після чого ОСОБА_8 припинив його побиття та поклав потерпілого на диван в кімнаті квартири, на якому ОСОБА_11 , ще проживши приблизно одну годину, помер.

За таких обставин ОСОБА_8 завдав батькові: - крововиливи в м`які тканини грудей по передній та частково лівій бічній поверхні, крововиливи в м`які тканини спини зліва; - неповний перелом грудини, численні переломи ребер зліва, місцями з розривами пристінкової плеври зліва та неповний розрив 8-го міжреберного проміжку зліва, забої легень; - нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, скупчення крові в лівій плевральній порожнині об`ємом 850-900 мл; - ознаки шоку (некротичний невроз, шунтування кровотоку в нирках, порушення реологічних властивостей крові), - комплекс яких сформував закриту травму грудної клітини поєднану з переломами грудини та ребер, розривами пристінкової плеври зліва та міжреберного проміжку, забоєм легень та крововтратою, а також з розвитком шоку, яка (травма) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), що спричинило смерть ОСОБА_12 , а також садно на лобній ділянці справа та синець на лівому оку, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у заподіянні батькові - ОСОБА_13 за наведених вище обставин тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть останнього, не визнав, висуваючи з цього приводу різні захисні версії, хоча і не оспорював самого факту конфлікту з батьком в ніч 09 лютого 2015 року.

Так, як показав обвинувачений, протягом 2013-2014 років між ним та батьком ОСОБА_14 , який зловживав спиртними напоями, виникали сімейні сварки, під час яких він, ОСОБА_8 , примусово вилучав у батька спиртні напої і знищував їх. Будучи свідками цих конфліктів, його, обвинуваченого, матір ОСОБА_15 та брат ОСОБА_16 почали жити окремо. У січні 2014 року їх відносини почали з батьком налаштовуватися, оскільки той почав менше вживати спиртне (під час новорічних свят взагалі не вживав горілку). Однак 04 чи 05 лютого 2015 року, точно він не пам`ятає, батько, тримаючись за бік і скаржачись на свій стан здоров`я, знову розпочав вживати спиртні напої, пив і вночі, у зв`язку з чим падав і травмувався. 07 лютого 2015 року вони разом з батьком вживали спиртні напої, при цьому, як уточнив обвинувачений, він мав надію у такій спосіб зменшити страждання батька від болю, який той відчував у спині. 08 лютого близько обіду вони всі разом родиною (він, обвинувачений, батько, мати та брат) обговорювали побутові питання, конфліктів між ними не було. Потім він, обвинувачений, відлучався по справах, а приблизно о 22 годині, перебуваючи вдома на кухні, коли почув, як батько в кімнаті взяв із шафи (скрипнули двері) і відкрив пляшку горілки (хруст кришки), між ними знову виник словесний конфлікт, під час якого він вилучив у батька горілку і вилив її, після чого вони лягли відпочивати. Натомість приблизно о 04 години ранку 09 лютого 2015 року він, ОСОБА_8 , прокинувся від того, що батько ходив по кімнаті, а коли знову почув скрип дверцят шафи і відкриття кришки від пляшки, включивши світло, побачив, що батько п`є горілку з пляшки. Він, обвинувачений, в черговий раз намагався забрати у батька пляшку горілки, але той почав активно чинити опір і замахнувся пляшкою. Перелякавшись, він, ОСОБА_8 , ухиляючись від удару відштовхнув батька вдаривши ногою у груди, той впав і вдарився об тумбочку, але відразу став на ноги і знову замахнувся пляшкою, тому він ще раз ногою відштовхнув батька, той підвівшись на ноги, втретє замахнувся пляшкою. Реагуючи на такі агресивні дії батька, які були оцінені ОСОБА_17 як напад, він схопив руку батька з пляшкою, ударив його по щоках долонями рук і між ними почалася боротьба, яка супроводжувалася спільними падіннями. Коли батько заспокоївся, він, ОСОБА_8 , допоміг батькові встати на ноги, поклав його на диван у кімнаті, напоїв водою і близько години, лежачи поруч, вів розмови з ним з приводу спільного виховання сина. У цей час батько теж скаржився на болі у спині і вони домовилися 09 лютого відвідати лікаря, для чого він, ОСОБА_8 візьме відгул на роботі. Ранком вони підтвердили свої наміри відвідати лікаря, у зв`язку з чим він, обвинувачений, попрощавшись з батьком пішов у поліклініку, де дізнавшись розпорядок роботи дільничного лікаря, намагався про це повідомити телефоном батька, але той не брав слухавку. Маючи вільний час, він, обвинувачений, прогулявся до озера подивитися на хокеїстів, але їх не було, тому він просто прогулювався біля озера 30 40 хв, а потім, згадавши про кума, підійшов до його гаража, де очікував останнього хвилин 20, у цей час він знову безрезультатно намагався зв`язатися з батьком телефоном. З кумом в гаражі він спілкувався біля 30 40 хв, як йому подзвонила мати і повідомила про пожежу в квартирі. Прибувши на місце він дізнався, що батько загинув.

Обвинувачений ОСОБА_8 категорично наполягав на тому, що він не завдавав батькові тяжких травм, від яких той помер, вранці ІНФОРМАЦІЯ_2 батько буж живий, оскільки біля 09 ранку він з ним спілкувався, батько з вечора і всю ніч, в тому числі після конфлікту, дивився телевізор, залишався працювати телевізор і тоді, коли він, обвинувачений, ранком біля 09 годин виходив з дому, водночас, визнав, що до його конфлікту з батьком той видимих ушкоджень тіла не мав, як до конфлікту, так і під час нього батько вільно та активно рухався, після пожежі батько лежав одягнутим в спортивний одяг, в якому був ще з вечора, і на дивані в положенні на спині, так як його він, обвинувачений, залишив зранку 09 лютого 2015 року, крім них обох в квартирі у період часу з вечора 08 по ранок 09 лютого 2015 року нікого не було, очевидців їх конфлікту також не було.

Таким чином, ОСОБА_8 притримувався двох захисних версій, суть, яких полягає у наступному: батько отримав смертельні тілесні ушкодження до конфлікту з ним при невідомих обставинах; ОСОБА_8 під час конфлікту захищався від нападу батька.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченим своєї винуватості, та його захисні версії, його винуватість у вчиненні за викладених вище обставин умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана судом потерпіла ОСОБА_15 , будучи обізнаною із своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, повністю підтвердивши показання обвинуваченого про обставини його проживання разом з батьком померлим ОСОБА_11 у квартирі за адресою ( АДРЕСА_1 ), зловживання останнім алкоголем, добровільно показала, що 08 лютого 2015 року приблизно в обідній час вона разом з іншим сином ОСОБА_16 зустрічалася з чоловіком, який проживав з обвинуваченим, для вирішення побутових питань сім`ї. Ніяких конфліктів у її присутності не було, сторонніх осіб також не було. Дійсно чоловік скаржився на болі в спині, які відчував декілька днів, але загальний вигляд в нього був нормальний, слідів побоїв не було. 09 лютого 2015 року також в обідній час їй телефоном повідомили сусіди, що в квартирі, в якій проживав батько з обвинуваченим, сталася пожежа, її чоловік - ОСОБА_11 загинув, пізніше їй стало відомо, що причиною смерті були тяжкі тілесні ушкодження, які були спричинені не пожежею. Як також уточнила потерпіла, очевидцем конфлікту вночі між сином та загиблим чоловіком вона не була.

Допитаний свідок ОСОБА_16 , будучи обізнаним із своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, повністю підтвердивши показання обвинуваченого та своєї матері про обставини проживання брата разом з батьком, зловживання з боку останнього алкоголем, добровільно показав, що 08 лютого 2015 року приблизно в обідній час він разом з матір`ю ОСОБА_15 зустрічався з батьком, який проживав з обвинуваченим, для вирішення побутових питань сім`ї. Ніяких конфліктів у його присутності не було, сторонніх осіб також не було. 09 лютого 2015 року також в обідній час йому стало відомо про пожежу в квартирі та загибель батька, обставини якої йому не відомі.

Обвинувачений наведені показання свідків матері та брата не оспорював.

Як вбачається з протоколів огляду місця події та трупа від 09 та 11 лютого 2015 року, об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_2 , в якій загальний порядок був порушений, речі хаотично розкидані, проте слідів проникнення у квартиру виявлено не було, у даній квартирі на дивані був виявлений у звичайному положення в одязі труп ОСОБА_12 , 1952 року народження з ознаками термічного пошкодження та видимими ознаками тілесних ушкоджень в області голови (а. 72-84, 94-96).

Як уточнив обвинувачений ОСОБА_8 за підсумками дослідження вказаного документу, саме у такому положенні та одязі батько після їх конфлікту вночі ліг дивитися телевізор, залишався лежати ранком і був виявлений померлим.

Згідно з дослідженими в судовому засіданні Актом про пожежу та Звітом про причину пожежі від 09 лютого 2015 року, складених фахівцями Святошинського районного управління ДСНС України в м. Києві, ймовірною причиною пожежі, яка сталася 09 лютого 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 (повідомлення про пожежу надійшло об 11 год 57 хв), приймаючи до уваги ознаки найбільш інтенсивного горіння в місці розташування столу з електротехнікою (комп`ютер, відеомагнітофон, телевізор тощо) є коротке замкнення (а. 97-99).

Згідно з Технічним висновком № 24 від 12 лютого 2015 року, складеного фахівцями ГУ ДСНС України у м. Києві за результатами більш детального додаткового дослідження місця пожежі, остання орієнтовно виникла об 11 год 40 хв, найбільш вогневі ушкодження має тумбочка, розташована біля стола з електронною апаратурою, що виключає початкове загорання апаратури, ознаки зовнішнього обгорання якої, відсутність слідів короткого замикання також вказують на те, що вона не була увімкнута в електричну мережу, а тому ймовірною причиною вказаної пожежі могло бути занесення відкритого полум`я на тумбочку (чи в середину) без ознак спеціальної підготовки (а. 101-120).

Суд оцінює всі дані, які містять вказані Акт, Звіт та Технічний висновок, виключно у межах даного судового розгляду (ст. 337 КПК України), а оскільки сформульовані в них припущення щодо причин пожежі не можна визнати належними і достовірними доказами у даному судовому провадженні, суд їх відхиляє (ч. 3 ст. 373 КПК України).

Суд також визнає недопустимими доказами дані, які містить досліджений в судовому засіданні протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого, в тому числі і шляхом перегляду фіксації його перебігу, оскільки в порушення вимог ст. ст. 104 та 107 КПК України у протоколі цієї слідчої дії не зазначені всі випадки переривання запису її фіксації, а сам носій запису, який надано до суду, невідомого походження (а. 123-125).

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 433 від 02 квітня 2015 року, який до того ж проводив огляд трупа, на трупі ОСОБА_12 були виявлені: - крововиливи в м`які тканини грудей по передній та частково лівій бічній поверхні, крововиливи в м`які тканини спини зліва; - неповний перелом грудини, численні переломи ребер зліва, місцями з розривами пристінкової плеври зліва та неповний розрив 8-го міжреберного проміжку зліва, перелом 11-го ребра справа, забої легень; - нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, скупчення крові в лівій плевральній порожнині об`ємом 850-900 мл; - ознаки шоку (некротичний невроз, шунтування кровотоку в нирках, порушення реологічних властивостей крові), - комплекс яких сформував закриту травму грудної клітини поєднану з переломами грудини та ребер, розривами пристінкової плеври зліва та міжреберного проміжку, забоєм легень та крововтратою, а також з розвитком шоку, яка (травма) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), що має прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті ОСОБА_12 , а також садно на лобній ділянці справа та синець на лівому оку, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження і не мають причинно-наслідкового зв`язку із настанням смерті ОСОБА_18 . Вірогідна давнина настання смерті ОСОБА_12 ранок ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ушкодження на тілі ОСОБА_12 виникали в різні проміжки часу: за 10-14 діб, за 2-3 дня та за 1 годину до смерті. За життя ОСОБА_19 перебував у середньому ступені алкогольного сп`яніння, про що свідчить концентрація етилового спирту в його крові 2,29 проміле. Наявні у ОСОБА_12 хронічні захворювання не впливали на настання його смерті, а виявлені на ньому термічні опіки виникли посмертно (а. 87-93).

Обвинувачений наведені висновки експерта не оспорював, навпаки посилався на них, активно відбудовуючи свою версію про смертельне пошкодження батька за інших обставин і значно раніше.

Натомість, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 повністю підтвердив свої висновки, розкривши при цьому правила та методи проведеного дослідження, і при цьому уточнив, що: - до смерті ОСОБА_12 призвів виключно комплекс ушкоджень, а саме перелом ребер з пошкодженням плеври на рівні перелому ребра з ліва, при цьому враховуючи присутність крові були пошкодженні міжреберні судини, які проходять між ребрами і судини біля самої плеври, що і дало присутність внутрішньої кровотечі і крововиливу, яка була виявлена в лівій плевральній області об`ємом 850-900 мл, а також шоковий стан та забій легень (ушкодження пристіночної плеври з внутрішнім крововиливом), які всі у даному випадку відбулися приблизно за годину до настання смерті, хоча зазвичай точного часу саме по собі збирання крові в плевральних порожнинах встановити неможливо, це може бути за декілька хвилин, годин і на протязі доби; - наявність поодиноких згустків крові категорично вказувало на те, що людина отримала прижиттєві ушкодження і якийсь час була живою, результати гістологічного дослідження засвідчили людина була живою близько години після отримання ушкоджень; - отримання виявлених у загиблого ушкоджень, що призвели смерті, від падіння виключається, механізм нанесених ударів полягав у неодноразовій дії тупого предмету, можливо при ударах в груди та (чи) при стисненні грудей; - на момент виникнення пожежі ОСОБА_11 був мертвим, в його легенях та крові не знайдено частинок угарного газу; - вірогідна давнина настання смерті ОСОБА_12 може становити 20-24 години до моменту дослідження трупу в морзі, яке було розпочато о 09 год 30 хв 10 лютого 2015 року; - гістологічне дослідження м`яких тканин з ушкоджених ділянок (ліній переломів) тіла ОСОБА_12 дійсно показало, що в цих травмованих тканинах є певна клітинна реакція, яка відповідає різним строкам утворення пошкодження: за 10-14 днів, за 2-3 дні та за одну годину до настання смерті. Характерним було те, що дані ушкодження накладалися одне на інше, тобто відбувалась неодноразова дія травматичної сили на одному і тому ж місці. Можна стверджувати, що перелом 11 ребра справа у загиблого дійсно утворився за 10-14 діб, але всі інші в основному накладалися один на одного, останні удари були нанесені приблизно за одну годину до настання смерті. Смертельними удари по ребрах були останні, тому що після них людина померла, адже крім ребер були пошкоджені плевра, легені була значна крововтрата та шок; - ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння і це погіршувало та прискорювало процес, хоча алкоголь і має обезболюючі властивості.

Суд бере до уваги, що вказаний висновок № 433 є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, що має достатній фах (вища медична освіта, експертна спеціальність), досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів провадження (дані безпосереднього огляду поєднані з проведенням спеціальних додаткових досліджень в галузі медицини), яким не суперечить, висновки експерта повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, детально роз`яснені експертом безпосередньо в суді. Ґрунтування вказаного висновку експерта на відомостях, які він сприймав безпосередньо, докладний опис проведених досліджень, обґрунтованість відповідей на кожне поставлене питання дають підстави суду визнати всі фактичні дані отримані експертом у передбаченому процесуальному законом порядку достовірним, належним та допустимим доказом, який суд у сукупності з іншим доказами кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_21 обвинуваченню щодо орієнтованого часу, характеру, локалізації отриманих ОСОБА_14 тілесних ушкоджень та їх причиновий зв`язок із настанням смерті, відхиляючи як надумані доводи захисту з цього приводу.

Аналіз вказаних у вказаному висновку експерта № 433 даних щодо часу подій та тривалості всіх посттравматичних процесів у померлого у своїй сукупності повністю спростовує версію обвинуваченого про можливість отримання загиблим смертельних тілесних ушкоджень за 10-14 днів чи за 2-3 дні до настання його смерті, натомість узгоджується як з його показаннями та показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_22 щодо скарг загиблого на болі в спині (були виявлені давні ушкодження ребер), так і з динамікою подій вночі 09 лютого 2015 року, про яку повідомив сам обвинувачений, при цьому певні часові неконкретності з цього приводу цілком пояснюються розумними межами похибки.

Твердження захисту про те, що експерт не розмежував тяжкі та легкі тілесні ушкодження на тілі загиблого в контексті з`ясування причин його смерті, не відповідають справжньому змісту висновку експерта (п. 2 резолютивної частини висновку).

За таких обставин, виходячи з вказаного висновку, який ретельно розтлумачив експерт в судовому засіданні, є надуманими припущення захисту щодо смертельного ушкодження ОСОБА_12 за інших обставин і значно раніше, ніж вночі 09 лютого 2014 року і за участю обвинуваченого, а тому суд вважає доведеним, що конфлікт між обвинуваченим та його батьком, внаслідок якого останньому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті, стався не 08 лютого 2015 року приблизно о 22 годині, як про це помилково вказано в обвинувальному акті, а 09 лютого 2015 року приблизно о 04 год ночі, як це визнав в судовому засіданні сам ОСОБА_23 . Тим більше, в судовому засіданні обвинувачений відмовився від своїх показань, які він давав під час досудового розслідування щодо часу конфлікту з батьком (22 години 08 лютого 2015 року) і саме які були покладені в основу фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими зі слів обвинуваченого.

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_24 вказівку на те, що він завдав батькові за обставин, які встановлені судом вище, перелом 11-го ребра справа, оскільки під час судового розгляду в ході допиту експерта безспірно встановлено, що вказане ушкодження ОСОБА_11 отримав за 10-14 діб до настання смерті.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 53/ц від 01 квітня 2015 року на нігтьових пластинах правої руки ОСОБА_24 виявлені клітини, походження яких від померлого ОСОБА_12 не виключається (а. 126-130).

За таких обставин, суд визнає показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , дані, які містять протоколи огляду місця події та трупа від 09 та 11 лютого 2015 року, всі наведені вище висновки експертів та додатки до них, а також показання обвинуваченого, в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить умисел ОСОБА_24 на заподіяння батькові тяжкого тілесного ушкодження.

При цьому суд, виходить із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбулася на фоні тривалих конфліктних стосунків між обвинуваченим і загиблим, які мали останнім часом тенденцію відновлення з одночасним загостренням, умов, за яких виникла дана конкретна сварка (вживання батьком спиртних напоїв в ночі та ігнорування зауважень сина з цього приводу), обстановку, в якій вона відбувалася (перебування батька у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню), ці дані вказують на наявність в ОСОБА_24 мотиву застосування насильства до батька неприязнь з причин ігнорування ним його зауважень. Суд також враховує спосіб заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень батьку (нанесення ударів ногами в життєво-важливі органи), їх кількість (неодноразовість) та характер (обвинуваченому при цьому було відомо, що батько скаржився на болі в спині), локалізацію (в груди), причини припинення ним своїх дій (безпорадність стану загиблого, який впав на підлогу). Вказані обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_8 , хоча і не бажав смерті своєму батькові, проте цілком усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і свідомо припускав їх настання, а тому вважає доведеним, що ОСОБА_8 за вказаних вище обставин мав непрямий умисел на заподіяння батькові тяжких тілесних ушкоджень, які фактично заподіяв, проте від них настала смерть останнього.

Те, що обвинувачений припинив свої насильницькі дії лише тоді, коли потерпілий взагалі не міг чинити будь-який опір, також свідчить про його умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень постраждалому.

Дані про силу нанесених обвинуваченим ударів та їх локалізацію спростовують захисну версію обвинуваченого про випадковість їх нанесення, тим більше припущення про те, що причиною таких поранень у загиблого могло бути багаторазове інерційне «натикання» його самого на сторонні предмети.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього стану необхідної оборони також спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнав достовірними.

Як безспірно встановлено даними, які містить вказаний вище висновок експерта № 433 від 02 квітня 2015 року, за одну годину до настання смерті, тобто в момент конфлікту сина з батьком, ОСОБА_11 крім іншого отримав садно на лобній ділянці справа та синець на лівому оку, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Походження цих тілесних ушкоджень на тілі померлого обвинувачений ОСОБА_8 пояснив своїми діями під час конфлікту удари по голові батька. Наявність цих прижиттєвих легких тілесних ушкоджень на тілі загиблого об`єктивно вказує на те, що тіло загиблого перед смертю піддавалося активному травмуючому впливу з боку обвинуваченого, що повністю спростовує захисну версію останнього про раптовість нападу, оскільки вказує на побиття ОСОБА_17 свого батька.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, зокрема, умови, за яких виникла бійка, обстановку, в якій вона відбувалася зі слів самого обвинуваченого, співвідношення сил та характер дій обвинуваченого і потерпілого (фактичне безперешкодне активне і багаторазове нанесення ударів ногами та руками в життєвоважливі частини тіла потерпілого), стан, в якому знаходилися обидва учасники конфлікту тверезий обвинувачений і середній стан сп`яніння потерпілого, що давало першому значні переваги, спрямованість та множинність ударів обвинуваченого, локалізацію та характер заподіяних ним ушкоджень, суд дійшов висновку про відсутність в таких умовах ознак посягання на життя ОСОБА_24 з боку його батька.

У справі немає і судом не встановлено даних про те, що потерпілий мав помітну фізичну перевагу над обвинуваченим, його дії в момент заподіяння йому тяжких ушкоджень становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого. Протистояння, в якому домінував обвинувачений, було обопільним, його обстановка не викликала реальної небезпеки для життя ОСОБА_25 . Наведеним спростовуються доводи захисту про те, що удари той завдав батьку, захищаючись від нападу.

За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.

Оскільки дії, які, за твердженням захисту, нібито вчинив п`яний потерпілий, за своїм характером і об`єктивними проявами також не можуть розцінюватися як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали у ОСОБА_24 стан необхідної оборони, тому твердження обвинуваченого про те, що він діяв у стані необхідної оборони, є безпідставним.

За відсутності ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого, суд відхиляє його доводи і про можливість перевищення меж такої оборони, оскільки лише за наявності стану необхідної оборони може бути зроблений висновок, перевищила особа її межі чи ні.

Наведене підтверджує висновки суду про те, що поведінка ОСОБА_24 по відношенню до свого батька була викликана неприязними стосунками, а не необхідністю захищатись від нього. У зв`язку з цим показання обвинуваченого про відсутність між ним і батьком неприязних стосунків суд також оцінює критично. На підставі аналізу всіх наведених доказів суд вважає безспірно доведеним, що саме ОСОБА_8 завдав тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_13 умисно, оскільки після цього покинув його у непритомному стані, а виявивши батька без ознак життя, щиро виявляв занепокоєння наслідками своїх насильницьких дій, оскільки дійсно не мав наміру його вбивати, тому, злякавшись, залишив місце злочину.

Крім того, звертає на себе увагу і відверта нещирість показань обвинуваченого, на яку вказують істотні суперечності в них.

Так, під судового розгляду ОСОБА_8 не зміг пояснити свою алогічну поведінку протягом першої половини дня 09 лютого 2015 року, коли переконався у тому, що батько не відповідає на дзвінки, зокрема: - чому він, дізнавшись про графік роботи лікаря, не повернувся до дому, щоб повідомити про це батька чи перевірити його стан, приймаючи до уваги і обставини конфлікту, який стався між ними вночі, або, принаймні, проконтролювати витвереження батька перед відвідуванням лікаря, а безглуздо «вбивав» час (спостереження на хокеїстів, прогулянка біля озера, очікування кума та бесіди з ним тощо).

Крім того, обвинувачений наполягав на тому, що кожного разу, коли батько відкривав пляшку горілки ввечері 08 лютого та в ночі 09 лютого 2015 року, він чув звук відкриття шафи та кришки від пляшки і на це в першому випадку зреагував, вийшовши з кухні, де займався своїми справами, а вночі прокинувся, будучи обуреним, що йому не дають спати. У той же час обвинувачений, намагаючись створити уяву щодо причин пожежі, наполягав і на тому, що батько з вечора всю ніч і до ранку, не зважаючи на свій стан сп`яніння, дивився телевізор, і ця обставина його, обвинуваченого, не дратувала.

Показання обвинуваченого про те, що ранком 09 лютого 2015 року він міг спілкуватися з батьком, безспірно спростовані об`єктивними медичними даними про час можливого продовження життя загиблого після отримання ним тяжких ушкоджень.

На жорстокість побиття та умисний характер нанесених ОСОБА_17 тяжких тілесних ушкоджень загиблому вказує не тільки множинність та локалізація нанесених ним ударів, а й характер самого насильства, яке було застосовано стосовно батька, який себе захисти був не змозі, після цього обвинувачений залишив безпорадного батька без допомоги, не вживши жодних заходів з діагностування його стану, не кажучи вже про надання йому дійсно кваліфікованої медичної допомоги.

У судовому засіданні були допитані всі особи, які заявлялися сторонами і свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка, при цьому доводи, викладені у скаргах засудженого про однобічність та неповноту досудового розслідування, свого підтвердження не знайшли.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що 09 лютого 2015 року приблизно о 04 год 00 хв ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, діючи з непрямим умислом, заподіяв ОСОБА_26 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть останнього, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.
Вказаних висновків суду не спростовують дані досліджених судом висновків судово-медичного експерта № 89 та 88 від 19 та 17 березня 2015 року про те, що на майці обвинуваченого, змивах його рук не виявлено слідів крові, ці дані суд оцінює лише в сукупності з усіма іншими доказами (а. 134-138).

При цьому суд виключає з обвинувачення ОСОБА_24 вказівку на те, що він 08 лютого 2015 року упродовж дня розпивав спиртні напої, а під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ці фактичні обставини свого доказового підтвердження не знайшли, більш того, спростовані показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не вважав встановленою такої обтяжуючої покарання обставини і прокурор.

Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_24 вказівку і на те, що він спровокував конфлікт зі своїм батьком, наносив удари батькові по верхніх та нижніх його кінцівках, оскільки цих обставин стороною обвинувачення не доведено жодним наданим доказом, навпаки останнє твердження спростовується даними, які містить висновок експерта № 433 від 02 квітня 2015 року.

Крім того, як вже зазначено раніше з наведенням відповідних мотивів, суд також виключає з обвинувачення ОСОБА_24 вказівку на те, що він завдав батькові за обставин, які встановлені судом, перелом 11-го ребра справа.

Суд на виконання обов`язків щодо захисту прав людини, вважає за необхідне надати правову оцінку скаргам обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого на порушення під час досудового розслідування його права на захист є надуманим, оскільки спростовується даними, які містять процесуальні документи про оголошення йому підозри, затримання, вручення пам`ятки про права, роз`яснення права на захист від 11 лютого 2015 року, а також про вступ у процес захисника ОСОБА_27 за його першою заявою з цього приводу. Приймаючи участь в складанні окремих з цих документів, в тому числі і за участю захисника, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 , як і його захисник будь-яких скарг не заявляли (а. 175-184).

Натомість, всупереч вимогам ст. 209, ч. 5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, яка процесуально оформляла затримання ОСОБА_24 , не вказала на час його затримання, яке фактично відбулося 10 лютого 2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин. Враховуючи викладене, скаргу ОСОБА_24 на порушення його права на захист в цій частині суд визнає обґрунтованою і вважає за необхідне визначити точний час його затримання, який становить, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченого, 14 год 00 хв 10 лютого 2015 року.

Суд критично як надумані оцінює заяви ОСОБА_24 про безпідставність його затримання, яке проведено з підстав, передбачених ч. 2 ст. 208 КПК України, оскільки сукупність очевидних ознак на одязі та місці події вказували на те, що саме ця особа могла вчинити злочин.

Надуманою є заява обвинуваченого і про те, що він не розумів суті проведених з ним процесуальних дій на українській мові, оскільки, як сам неодноразово наголошував, весь час проживав на території України, є українцем і громадянином України, навчався в школі, жив і працював в місті Києві. До того ж, обвинувачений на початку судового розгляду заявив, що суть висунутого на українській мові обвинувачення йому зрозуміла, вперше заявив про свої нібито мовні проблеми лише в судовому засіданні, при цьому виявляв чітке розуміння деталей і суті висновків експертів, які були викладені українською мовою.

Суд ретельно дослідив обставини отримання затриманим ОСОБА_17 тілесних ушкоджень у виді синців та саден на обличчі.

При цьому, як видно з картки виїзду швидкої допомоги № 1079 від 11 лютого 2015 року, ОСОБА_8 за рекомендацією захисника викликав швидку медичну допомогу за місцем утримання в Святошинському РУ ГУ МВС України в м. Києві, маючи скарги лише на головний біль та кашель, попередній діагноз гострий бронхіт (а. 168).

Згідно з даними журналу первинного обстеження осіб, яких поміщують в ІТТ (інв. 542), у ОСОБА_24 11 лютого 2015 року о 23 год 00 хв були виявлені сінець під правим оком та садно над лівим оком, останній скарг на дії працівників міліції не мав (а. 197-198).

Згідно з власноруч складеною заявою ОСОБА_17 від 11 лютого 2015 року вказані виявлені у ного садно та синець він отримав у побуті, претензій до співробітників міліції не мав (а. 170).

У судовому засіданні обвинувачений показав, що вказані садно та синець він отримав від працівників міліції, які тиснули на нього.

Разом з тим, у ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави проголошено утвердження та забезпечення прав і свобод людини, отже правоохоронні органи під час розслідування кримінальних проваджень зобов`язані дотримуватися гарантій прав і свобод людини і громадянина, закріплених в Конституції та в інших законах України, чого органом досудового розслідування, який не провів неупереджене та об`єктивне розслідування обставин травмування обвинуваченого, забезпечено не було, а тому з цього приводу скаргу обвинуваченого суд визнає слушною, хоча й такою, що не впливає на допустимість отриманих доказів безпосередньо під час судового розгляду.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_21 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, спосіб завданих загиблому травм, а також враховує дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, займався суспільно корисною працею, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та в побуті характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, хоча і проживає з нею окремо. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_21 покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_24 тільки в умовах ізоляції від суспільства, не призначаючи йому максимального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, в даному випадку є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри у вчиненні тяжкого злочину, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_8 , з огляду на дані про його особу, поведінку після вчинення злочину, зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Скаргу ОСОБА_5 на порушення його права на захист під час процесуального оформлення затримання задовольнити, визнати дії органу досудового розслідування в цій частині неправомірними, в іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Вважати часом затримання ОСОБА_5 в межах даного провадження 14 год 00 хв 10 лютого 2015 року.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_28 рахувати з 10 лютого 2015 року з урахуванням строку його фактичного затримання в порядку ст. 209 КПК України та тримання під вартою у зв`язку з даною справою.

Скаргу ОСОБА_5 про застосування щодо нього насильства працівниками Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві направити прокурору Святошинського району міста Києва для проведення відповідної перевірки і прийняття рішення.

Речові докази після набрання вироком законної сили: які зберігаються в кімнаті речових доказів СВ Святошинського РВ УМВС України в м. Києві знищити, а які зберігаються при матеріалах справи зберігати при матеріалах справи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни і до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_29