Справа № 460/2902/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000147 від 16 січня 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, розлученого, не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України -

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 з 30.08.2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією, та наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 30 серпня 2014 року зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на всі види забезпечення і призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу НОМЕР_3 механізованої роти 5-го механізованого батальйону.

24 листопада 2014 року, з метою ухилення від військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 без дозволу командування військової частини самовільно залишив місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_1 та незаконно без поважних причин продовжує перебувати поза межами її розташування.

Таким чином своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 ч.1 КК України.

Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та по суті обвинувачення показав, що до призову за мобілізацією він проживав з бабцею в АДРЕСА_1 . Після отримання повістки був направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_4 в АДРЕСА_2 . З 23 жовтня 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Львівському військовому госпіталі. 24 листопада 2014 року самовільно поїхав додому, оскільки йому зателефонувала їхня сусідка та повідомила, що бабця потрапила у лікарню і потребує його допомоги. Так як він один доглядає за бабцею, якій вже 85 років, тому і до цього часу знаходиться разом з нею. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не карати.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши

- 2 -

в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, про недоцільність дослідження усіх доказів по справі.

Суд вважає, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 в дезертирстві, а саме в нез`явленні на військову службу з лікувального закладу, з метою ухилення від військової служби, і його дії за ч.1 ст.408 КК України кваліфіковано правильно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, пом`якшуючі обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин ( відсутність батька, хвора бабця, важкий матеріальний стан сім"ї, незадовільний стан його здоров"я); та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 408 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 02 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку не покидати територію військової частини, а у разі його звільнення з військової служби не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за виконанням вироку покласти на командира військової частини, а в разі звільнення з військової служби, на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок надрукований в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1