Справа № 1-685/11
Провадження № 1/1015/3860/11
В И Р О К

іменем України

14.11.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Ціцуашвілі Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

16.08.2011 року близько 11 години ОСОБА_1, з метою скоєння відкритого викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, знаходячись поблизу новобудови № 45 по вул. Матросова в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, де шляхом застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя, що виразилося у нанесенні чотирьох ударів кулаками рук по тулубу потерпілого ОСОБА_2, відкрито викрав у останнього мобільний телефон марки «Сіменс МС 60» сірого кольору ІМЕІ 43527 вартістю 109,55 грн., з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 109,55 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що літом 2011 року він неофіційно працював на новобудові по вул. Матросова, 45 у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживали там же. 16.08.2011 року близько 11 години вони були дома, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спали, а він займався своїми справами. До них в гості прийшов ОСОБА_2, з яким вони раніше працювали на будівництві іншого будинку. ОСОБА_2 він запросив до будинку. Через деякий час вони вишли на вулицю покурити, в цей час ОСОБА_2 дістав з кишені свій мобільний телефон марки «Сіменс МС 60» та запропонував придбати його за 50 грн. Він забрав телефон у ОСОБА_2 та почав бити ОСОБА_2, наніс близько чотирьох ударів кулаком правої руки по тулубу останнього. Чому так вчинив не розуміє. ОСОБА_2 втік. Телефон хотів в подальшому продати. Близько 13 години за місцем його проживання приїхали працівники міліції. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, не позбавляти волі, запевнив, що потерпілому повністю відшкодує завдану його діями шкоду.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст. ст. 306, 308, 314 КПК України показами потерпілого ОСОБА_2, який, будучи допитаним на досудовому слідстві, пояснив, що раніше він працював на будівництві разом з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з якими він товаришував, вони разом проживали у гуртожитку. 16.08.2011 року близько 11 години він вирішив зайти до вищевказаних осіб в гості. Прийшовши до них в гуртожиток по вул. Матросова, 45 в с. Софіївська Борщагівка, він почав стукати у вікно, щоб йому відчинили двері. Двері відчинив ОСОБА_1 та запросив до них в кімнату. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в цей час спали. Він почав розмовляти з ОСОБА_5. Приблизно через 20 хвилин вони з ОСОБА_1 вийшли на вулицю перекурити, і він запропонував ОСОБА_1 придбати його мобільний телефон марки «Сіменс МС 60» сірого кольору, який він придбав у 2009 році за 150 грн., в якому сім-картки не було, за 50 грн., після чого надав ОСОБА_1 свій телефон, щоб подивитися та вирішити, чи хоче ОСОБА_1 його придбати. ОСОБА_1 взяв даний телефон та потім почав казати, що телефон забирає та платити за нього не збирається. Він почав у ОСОБА_1 просити повернути телефон, однак ОСОБА_1 почав його бити руками по різним частинам тіла, скільки наніс ударів та куди сказати не може, однак не менше чотирьох разів. Він почав ухилятися від ударів та потім втік вздовж школи, що в с.Софіївська Борщагівка. Після цього він зателефонував до міліції та повідомив про злочин (а.с. 10-12);

- постановою від 16.08.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 1); рапортом помічника чергового Вишневого МВМ Кииєво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 16.08.2011 року (а.с. 4); заявою ОСОБА_2 (а.с. 5); протоколами огляду місця події від 16.08.2011 року (а.с. 6, 18-19); довідкою про вартість мобільного телефону марки «Сіменс МС 60» станом на 16.08.2011 року (а.с. 8); протоколом огляду мобільного телефону марки «Сіменс МС 60», який постановою від 18.08.2011 року визнаний речовим доказом у справі (а.с. 20, 21); звітом про проведення товарознавчої експертизи мобільного телефону марки «Сіменс МС 60» (а.с. 27-29); протоколом очної ставки від 16.08.2011 року, проведеної між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_1 (а.с. 47-49); протоколом очної ставки від 17.08.2011 року, проведеної між свідок ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_1 (а.с. 50-52); протоколом очної ставки, проведеної 17.08.2011 року між свідком ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_1 (а.с. 53-55);протоколом відтворення обстановки та обставин події, проведеного 24.08.2011 року, під час якого підозрюваний ОСОБА_1 показав де, за яких обставин та в якій спосіб він заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 56-59).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний під час розгляду справи в суді та потерпілий на досудовому слідстві давали правдиві покази, які повністю відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 35), раніше не судимий (а.с. 33), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 34); обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому вважає можливим призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті, оскільки, з урахуванням ставлення підсудного до вчиненого, його щирого каяття, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на це, цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 600 грн. моральної шкоди, завданої злочином, підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги потерпілого повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набранням вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (Житомирська область, Володарсько-Волинський район, с. Жовтнівка, вул. Знамянська, 3) на користь ОСОБА_2 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 223-А) 600 грн. моральної шкоди.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «Сіменс МС 60» сірого кольору, ІМЕІ 43527, який передано власнику ОСОБА_2 (а.с. 22) залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.