Справа № 524/5457/14-к
У Х В А Л А
У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені у скарзі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження та просив скасувати постанову слідчого, зобов`язати слідчого вчинити дії, викладені у скарзі.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Разом тим, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В матеріалах справи мається ухвала слідчого судді (т. 1 а.с. 31-32), вимоги якої в повному обсязі не виконані, а тому, є підстави для скасування рішення про закриття кримінального провадження.
Разом з тим, вимоги про зобов`язання вчинити певні слідчі дії не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Так бездіяльність, яка підлягає оскарженню може полягати в наступному : 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, 2) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК, 3) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, за умови наявності зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити, 4) бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним, не підлягає розширеному тлумаченню, а будь-які виключення щодо розгляду таких скарг не допускаються.
Крім того, згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскарженню підлягають рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Отже, зі місту п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати органи досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії тільки одночасно зі скасуванням рішення слідчого або прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення конкретних слідчих (розшукових) дій.
Як встановлено судом, рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотань представником потерпілого не отримувались і не оскаржуються.
Отже, заявник фактично ставить перед судом питання про надання вказівок слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій у кримінальному провадженні, що є процесуальним керівництвом та віднесено до компетенції прокурора, як сторони обвинувачення.
Із системного аналізу правових норм, які містяться в ч. 3 ст. 22, ч. 3 ст. 26, ч. 1-2 ст. 36, ч. 5 ст. 40, п. 7, ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, а також виходячи з того, що слідчий суддя на стадії досудового розслідування не підміняє собою і не виконує функції процесуального керівника у кримінальному провадженні, а, згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід прийти до висновку про те, що слідчий суддя не вповноважений зобов`язувати органи досудового розслідування провести слідчі дії ( як гласні так і негласні) на тій підставі, що сторона кримінального провадження вбачає в цьому необхідність. Натомість слідчий суддя може зобов`язати органи розслідування провести певні слідчі дії тільки одночасно із скасуванням постанови прокурора або слідчого про відмову в задоволенні клопотання сторони провадження про проведення певної слідчої (розшукової) дії і тільки в тому разі, коли визнає безпідставною таку відмову.
За таких обставин, у частині зобов`язання слідчого виконати певні дії, необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 110, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ДП «Промспецбуд» задовольнити частково.
В частині зобов`язання слідчого вчинити певні слідчі дії, відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ДП «Промспецбуд».
Про прийняте рішення повідомити скаржника та слідчого.
Ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою в частині зобов`язання вчинити певні слідчі дії може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: