Справа № 185/9388/15-к
Провадження № 1-кп/185/535/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьку, грека, громадянина України, працюючого слюсарем в МКП «Будинкоуправління № 1», перебуває в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В:
07 квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну одинацію керівництва.

На 21 березня 2015 року ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного формування внутрішніх військ міністерства внутрішніх справ самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», прибув до штабу «ВВ МВС ДНР», розташованого в буд. АДРЕСА_3 .

При цьому, ОСОБА_3 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у дальності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_3 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_3 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, з 21 березня 2015 року ОСОБА_3 неодноразово знаходився при штабі «ВВ МВС ДНР», розташованого в буд. № 6-а, по вул. Східної в Калінінському районі м. Донецька, де перебував в казармі на протязі тижня, у зв`язку з проходженням служби та проходження стажування на посаді водія.

У зв`язку з виконанням покладених на ОСОБА_3 обов`язків йому було видане камуфльовану уніформу, автомат системи «Калашникова» АКС-74У та один магазин набоїв до нього.

У період з 21 березня 2015 року до 28 травня 2015 року, ОСОБА_3 діючи у складі незаконного збройного формування виконував наступні обов`язки:

- ремонт та керування службовим автотранспортом;

- охорона службового автомобіля;

- охорона штабу «ВВ МВС ДНР», розташованого в буд. № 6-а, по вул. Східної в Калінінському районі м. Донецька.

Здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, дії ОСОБА_3 та невстановлених осіб носили тривалий характер та виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було вчинено низку тяжких та особливо тяжких злочинів.

28 травня 2015 року, ОСОБА_3 добровільно вийшов зі складу вищезазначеного незаконного збройного формування, прибув за місцем свого споживання: АДРЕСА_2 та працевлаштувався слюсарем в МКП «Будинкоуправління № 1» розташованому в вказаному вище місті.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

25 серпня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Донецької області юристом 1 класу ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами в розкритті та розслідуванні злочину, викритті та кримінальному переслідуванні інших співучасників злочину, повідомити відомості не тільки про його власну участь у злочинній діяльності, а також й про інших співучасників злочину.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді 5 (п`яти) року позбавлення волі без конфіскації майна. У відповідності до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав вину повністю та пояснив, що участі в бойових діях він не приймав, інших тяжких злочинів він не вчинював, в скоєному розкаявся та просив затвердити вищезазначену угоду.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Донецької області юристом 1 класу ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 від 25 серпня 2015 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не має.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 серпня 2015 року укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Донецької області юристом 1 класу ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1