Справа № 405/3121/15-к
УХВАЛА
18 вересня 2015 року Ленінського районний суд м. Кіровограда в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15

представника потерпілої - ОСОБА_16

захисників - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

обвинувачених - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24

розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 відносно:

ОСОБА_21 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України,

ОСОБА_22 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України,

ОСОБА_23 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_24 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_21 , у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України, ОСОБА_22 , у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України, ОСОБА_23 , у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_24 , у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає, кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Кіровограда.

Представник потерпілої ОСОБА_16 та інші потерпілі в підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_19 в підготовчому судовому засіданні висловив свою думку щодо неможливості призначення обвинувального акту до судового розгляду з огляду на те, що органом досудового розслідування в даному обвинувальному акті в порушення п.п. 5, 7 ст. 291 КПК України не містить вказівки на розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням щодо кожного потерпілого, а містить лише вказівку на загальну суму спричиненої шкоди в розмірі 2 290 000 грн. Також слідчим з невідомих причин зменшений період внесення коштів у кредитну спілку з січня 2003 р. по грудень 2004 р. та в розпорядженнікредитної спілки «КОКС» були кошти вкладників в сумі 3 426 585 грн., однак, яким чином слідчий під час досудового розслідування за одну неділю змінив період з 1996 р. по 2004 р. надходження до кредитної спілки коштів на період з 2003 р. по 2004 р. без проведення будь-яких експертиз і вказує, що шкода спричинена в сумі 2 290 000 грн. та яким чином зменшилась сума без конкретизації обвинувачення. Також вказує на те, що в обтяжуючих обставинах ОСОБА_25 зазначено слідчим вчинення злочину щодо особи, яка перебуває у матеріальній і службовій залежності від винного, що є невірним, оскільки ОСОБА_25 не являлася посадовою особою в Кредитній спілці «КОКС» і такий обсяг обвинувачення органом досудового розслідування останній не пред`являвся, а тому вищезазначене є порушенням права ОСОБА_25 та інших обвинувачених на захист.

Інші захисники та обвинувачені підтримали позицію щодо неможливості призначення обвинувального акту до судового розгляду з огляду на ті порушення, які висловив захисник ОСОБА_19 .

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд відзначає наступне.

Частиною 3 статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що вказаний обвинувальний акт не підписаний прокурором /т.1 обв.акту, арк. 95/, що є порушенням наведених вище норм КПК України.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України початку досудового розслідування передує така процесуальна дія, як внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В порушення вимог ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено таку процесуальну дію, як внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР та відомості про закінчення досудового розслідування, як того вимагає ч.3 ст.283 КПК України і чи взагалі такі відомості слідчим вносилися.

Крім того, ч.4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54). Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у підпункті "в" п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.07.2000 року у справі «Маттоціа проти Італії").
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед інших має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що направлений до суду обвинувальний акт як в цілому так і зокрема п.5 «Фактичні обставини кримінального правопорушення (формулювання обвинувачення) та правова кваліфікація кримінального правопорушення» не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що: ОСОБА_21 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України, ОСОБА_22 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України; ОСОБА_23 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_24 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України. Та далі за текстом викладається сама підозра.
Сам обвинувальний акт затверджений прокурором у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень та анкетні відомості вказані як підозрюваних.

Тобто, в обвинувальному акті, в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено зміст підозри у вчиненні вище зазначених злочинів, що не підтверджує доведеність винуватості обвинувачених на стадії досудового слідства.
При цьому, суд зауважує, що підозра - це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. У разі отримання нових доказів раніше повідомлена підозра може бути змінена. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним (безсумнівним).
Саме тому обвинувачення, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.
Суд зазначає, що вказівка в обвинувальному акті висунутої підозри формально не заборонено кримінальним процесуальним кодексом, однак відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. (Аналогічна практика зазначена і в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 03.09.2015 року, провадження №11-кп/781/764/15).
Дії ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 також кваліфіковано за ч. 5 ст.191 КПК України.

Суд відмічає, що в обвинувальному акті в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням стосовно кожного потерпілого окремо, а лише вказано загальну суму спричиненої матеріальної шкоди щодо всіх потерпілих загалом, що також є безумовним порушенням вищевказаних вимог КПК України, оскільки правильно зазначений розмір спричиненої матеріальної шкоди впливає на кваліфікацію дій обвинувачених.

З об`єктивної сторони заволодіння чужим майном відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому обов`язковою його ознакою є наявність матеріальної шкоди, що спричинена потерпілому (Аналогічна практика зазначена і в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 30.07.2015 року, провадження №11-кп/781/727/15).
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, а отже, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків у розумний строк.
Також суд відзначає, що не підлягають задоволенню доводи заявлені захисником ОСОБА_19 щодо обсягу обвинувачення, яке не пред`являлося органом досудового розслідування ОСОБА_25 , оскільки такі доводи виходять за межі вирішення питань визначених ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3. ч. 3 ст. 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000089 від 05 березня 2015 року відносно ОСОБА_21 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України,

ОСОБА_22 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України,

ОСОБА_23 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_24 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України повернути прокурору Кіровоградської області для усунення зазначених порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України у розумний строк.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3