№1-248/2010р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 р.

Білопільський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Кліщ О.В.

при секретарі: Супрун Г.Г.

за участю прокурора: Топоркової О.Б.

адвоката: ОСОБА_1

потерпілого: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонера, одруженого, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, -

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, студента ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, гуртожиток 2, кімната 57, раніше не судимого, -

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК У країни, -

ВСТАНОВИВ:

4 липня 2010 року, близько 11.00 години, під час словесної сварки, що виникла на грунті неприязнених стосунків між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, мешканцем м. Білопілля, вул. Леніна, 82/67 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, яка проходила на земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою : м. Білопілля, вул. Кірова, 67, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень, стали наносити удари кулаками рук та ногами по обличчю та тулубу ОСОБА_2, внаслідок чого ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження:

« Синець під лівим оком з припухлістю мяких тканин з розповсюдженням на ліву щоку, синець та осадження в ділянці крила лівої клубової кістки тазу, садно правої надбрівної дуги, забій грудної клітки», які відносяться до категорії легких.

ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодженя у вигляді: «Перелом нижнього краю очниці зліва, перелом кісток спинки носа з деформацією лівого крила, перелом носової перегородки», які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя більше ніж 21 день.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_3 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків таї бажав їх настання.

Таким чином , своїми умисними протиправними діями, що виразилися у спричиненні ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, - ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразилися у спричиненні ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, - ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя..

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе спочатку не визнав повністю та впродовж судового слідства змінив покази.

Так, спочатку пояснив, що між ним та потерпілим ОСОБА_2 стосунки останні роки неприязні. А 04.07.2010 року, приблизно об 11-00 годині ранку, він пішов косити, сказавши нерідному сину, ОСОБА_4, щоб він пізніше прийшов та забрав траву. Коли він почав косити, то до нього підбій ОСОБА_2 і сказав, щоб він не косив. Пояснивши ОСОБА_2, що косити дозволив його ж тесть, як власник городу, він кинув накошену траву у рядно хотів його брати, але ОСОБА_2 вирвав рядно і висипав траву, сказавши, що він господар. При цьому ображав його та висловлювався нецензурно. ВЙІ

Коли ОСОБА_3 нахилився взяти рядно, то ОСОБА_2 його вдарив ногою, на якій було взуття, по правій руці, від чого ОСОБА_3 впав на ліву сторону, потім піднявся, а ОСОБА_2 наближався до нього з кулаками дратись. Підсудний, як людина похилого віку, з порваними на правій руці в локтевому суглобі і в плечах звязками, - відмахувався лівою рукою, попав в обличчя ОСОБА_2,так як не бачив куди попадав. Бити він потерпілого не хотів, може разів два-три попав по ньому.

А ОСОБА_2М, бив його по грудній клітині, по руках, як боксер. ОСОБА_3 підійшов ближче до нього, щоб обхопити, - бо так можна уникнути ударів, вони разом впали, при цьому підсудний впав на потерпілого. Потім до них підбіг його несин ОСОБА_4 та розвів їх у різні боки, він не бив ОСОБА_2

Бійка продовжувалась хвилини дві. Пізніше, ОСОБА_3 просив пробачення у ОСОБА_2, пропонував відшкодувати шкоду, але ОСОБА_2М не погодився. Вподальшому підсудний ОСОБА_3 змінив свої покази в процесі пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_5 та пояснив, що визнав свою вину повністю , вказав, що несин не бив потерпілого. Що він особисто неумисно наніс декілька ударів в обличчя потерпілому, так як потерпілий ударив його в обличчя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 своєї вини в скоєнні злочину не визнав повністю та пояснив, що 04.07.2010 року, знаходячись на канікулах вдома, помітив на городі ОСОБА_2, з яким його вітчим раніше сварився, а так як вітчим йому сказав, щоб він прийшов та забрав траву та косу з городу, коли він накосить, - він йшов до вітчима приблизно об 11-00 годині та, підійшовши метрів за сто, побачив, що ОСОБА_2 ударив по руці ногою вітчима, коли той нахилився за рядном з травою. ОСОБА_2 був взутий, але він не знає в чому.

Вітчим піднявся, а ОСОБА_2 почав махати руками, а вітчим відмахувався і, мабуть, попав по ОСОБА_2

ОСОБА_2 бив вітчима кулаками по голові, тулубу, а він - лише розмиряв свого вітчима ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_2, відштовхнувши кожного з них один від одного, долонею руки в груди, а не бив потерпілого ні кулаком, ні ногою. До того ж він був взутий в відкриті босоніжки, що унеможливлювало завдати з такою силою удар.

Невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину суд вважає обраним способом захисту.

Не зважаючи на невизнання підсудними своєї вини, суд вважає, що вина підсудних в повному обсязі доведена наступними доказами, зібраними по кримінальній справі та дослідженими судом:

- показами потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що до конфлікту від 04.07.2010 року знаходився у неприязнених стосунках з ОСОБА_3, а 04.07.2010 року, близько 11-00 години, побачив з подвіря свого будинку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йшли разом косити люцерну на ділянці його тестя. ОСОБА_3 почав косити, а ОСОБА_4 його чекав. Потерпілий пішов їм сказати, що батьки дружини заборонили це робити, і попросив їх піти з городу. Вони зібрали траву, а він викинув цю траву з рядна, щоб вони пішли. Після цього ОСОБА_3 сказав ОСОБА_4, щоб той розібрався з потерпілим, щоб не «умнічав» і ОСОБА_4 почав наносити йому удари руками в обличчя, 4-5 ударів, один удар ногою в грудну клітину. При цьому Потерпілий стверджує, що не бив ногою по руці ОСОБА_3

ОСОБА_3 наніс йому 2-3 удари по обличчю, в область грудної клітини кулаками, в бедро. Крові при цьому не було, лише фізичний біль. Ногою в передпліччя бив ОСОБА_4 і в обличчя рукою. Пішла кров носом і коли він нахилився і витирав кров, то ОСОБА_4 наніс удар ногою в обличчя, від якого відчулась біль і оніміння. Конфлікт відбувався протягом 20 хвилин.

Сама драка відбувалась приблизно о 10-40 - 11-00 годин, а біля 12-00 години він пішов в міліцію, потім в понеділок в лікарню.

Відчуваючи оніміння та сильний біль, - він ліг на операцію в м. Суми.

На лікування він витратив 490 грн. 60 коп., про що приєднав чеки про вартість ліків. Моральну шкоду він оцінює в сумі 5000 грн., обґрунтовуючи саме цей розмір шкоди тривалими, як фізичними так і психологічними, стражданнями, фізичним болем, приниженням та зміною звичайного ритму життя. Просив як матеріальну, так і моральну шкоду стягнути лише з підсудного ОСОБА_4, від ударів якого у нього виникли середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він 12 днів лікувався у лікарні, стан його здоровя повністю не відновився, так як утруднене дихання.

Покази потерпілого послідовні, логічні і однакові як під час досудового так і під час судового слідства. Підстав не довіряти потерпілому у суду немає;

-показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, сусіда підсудних, який пояснив, що 4 липня 2010 року ловив ряску для утят біля городу підсудного та бачив, що ОСОБА_3 косить траву на земельній ділянці тестя потерпілого, потім зявився ОСОБА_2 і у них з ОСОБА_3 була суперечка, - ОСОБА_3 - був знизу, а ОСОБА_2, - на ньому, а так як було далеко, свідок не бачив хто кого і куди бив. Потім побачив, що біжить ОСОБА_4, - він їх розтягнув, відтягнувши вітчима в сторону, забрав косу. Свідок повністю підтвердив покази, надані ним на досудовому слідстві;

-аналогічними показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9, також сусіда підсудних, який вказав, що бачив як ОСОБА_2 бив ОСОБА_3 Потім ОСОБА_3 взяв за шию ОСОБА_2 і повалив його, при цьому ОСОБА_2 лежав під ОСОБА_3 Вважає, що навряд чи хтось інший міг нанести удари ОСОБА_2 Не бачив щоб ОСОБА_4 дрався, а тільки розтягнув ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Обставину падіння від обхвату ОСОБА_3 підтвердив у суді потерпіли ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_3 був над ним зверху. І потерпілий уточнив, що покази свідка правдиві, але свідок не вказує, що на місці бійки був і ОСОБА_10, який спочатку не втручався, а потім наніс удар кулаком в обличчя потерпілому, від якого пішла кров, а коли кров потерпілий витирав ОСОБА_4 наніс удар ногою.

Розбіжності між показами своїми та потерпілого ОСОБА_2, свідок ОСОБА_9 пояснив тим, що він не бачив повністю конфлікту;

- показами свідка ОСОБА_11, тестя потерпілого, який пояснив суду, що ОСОБА_3 користуватись городом дозволяв до початку травня, до пахоти, а не в липні, про конфлікт 4 липня 2010 року він дізнався від зятя ОСОБА_2, по телефону після обіду. Зять, ОСОБА_2, йому розповів, що його ОСОБА_3 з сином його дружини побили. А на другий день, вранці він пішов до зятя з донькою і зять розповів йому як все відбувалося.

Що підійшовши до ОСОБА_12 зять висипав траву, яку накосив ОСОБА_3, після чого ОСОБА_3 ударив зятя і відбулася драка. У зятя були синці під очима, на скроні,

ніс був запухлий. Зять на другий день пішов у лікарню. Також на другий день свідок з дружиною пішли до ОСОБА_3, щоб поговорити мирно, без конфліктів, побачили, що у ОСОБА_3 пошкоджень не було видно, а раніше у нього була рука у гіпсу, гіпс зняли ще до драки і про походження травми руки ОСОБА_3 говорив, що при ремонті пошкодив праву руку. Цю обставину не заперечував у судовому засіданні ОСОБА_3

ОСОБА_3 особисто їм сказав, що їхній зять непорядна людини і що якби він міг, то сильніше покарав би його, говорив, що під час конфлікту втрутився його несин і чи розтягнув їх чи вдарив, - не може пригадати;

- показами допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_13, тещі потерпілого ОСОБА_2, яка дала суду аналогічні покази, уточнивши, що перед днем 4 липня 2010 року на тілі зятя ніяких пошкоджень не було, а в другий день вона бачила синець на обличчі зятя та «загорнутий» ніс, на що зять сказав, що то його ногою вдарив несин ОСОБА_3 При візиті до ОСОБА_3 останній показував руку, яка раніше неправильно зрослась, але це було не від удару.

- показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_14, який пояснив суду, що в його провадженні знаходилась дана кримінальна справа, під час розслідування якої підсудні не визнавали вини, фактів ударів, тому не було сенсу проводити за їх участю відтворення обстановки і обставин події.

За участю потерпілого ОСОБА_2 було проведено відтворення обстановки і обставин події, під час якого потерпілий в присутності понятих пояснював про обставини злочину та демонстрував механізм спричинення тілесних ушкоджень, добровільно, без будь-якого тиску на нього. Покази потерпілого були послідовними, не виникало, підстав думати , що потерпілий хоче обмовити підсудних;

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що був задіяний як понятий при проведенні слідчої дії - відтворення обстановки і обставин події, при ньому потерпілий ОСОБА_2 розповідав, що у них з сусідом була сварка, драка. Він показував куди наносились удари, показував - в область обличчя, велась фотозйомка, фіксували все. Потерпілий розповідав, що його били два чоловіка руками, вони вище нього ростом, про ногу щось говорив, але свідок вже не памятає. Тиску, впливу на потерпілого не було. Коли свідок читав та підписував протокол, записано було все вірно;

- до показів свідка ОСОБА_16, допитаної у судовому засіданні, суд критично ставиться, так як згідно її поясненням, взаємовідносини між нею та потерпілим ОСОБА_2 неприязнені та і самі події, які, зі слів свідка, начебто відбувалися в тамбурі поїзда, - де ОСОБА_2 начебто побили перед 4 липня 2010 року, - не викликають довіри, бо хуліганські дії на залізниці ніколи не залишаються непоміченими, та і сам потерпілий, якби був побитий раніше, - звертався б до транспортної міліції, а не працював на другий день у себе в господарстві;

- показами допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_5, який свій висновок підтримав в повному обсязі та уточнив, що на мякій поверхні, тобто на траві, такі ушкодження при падінні отримати не можна. Згідно наказу № 6 від 17.01.1995 року викривлення носової перегородки заживає більше 21 дня, є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, не зважаючи на те, що в лікарні потерпілий знаходився 12 діб.

Що ударів в обличчя потерпілому було нанесено не менше трьох, біля 5-6, міг бути удар без синця, синець міг виникнути відразу, а міг і протягом доби, в залежності від глибини удару. Відчуття заніміння могло виникнути і від одного удару;

-показами допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_17, який пояснив, що оглядав потерпілого ОСОБА_2 05 липня 2010 року, були виявлені синці під лівим оком з розповсюдженням на ліву щоку, синець під лівою дугою. Зі слів ОСОБА_2 - його побили сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 лікувався в Сумській лікарні, неврологічному відділенні, йому була проведена операція спинки носа, Призначали внутрівенно дібазол, мазь левоміколь, робили перевязки.

Виявлено: перелом лівої глазниці, ускладнений перелом кісток спинки носу, носової перегородки. Для їх зростання необхідний час, тому по тяжкості тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Ударів , внаслідок яких настали вищевказані ушкодження, могло бути два і більш характерні ушкодження для удара ногою, а не рукою , або удара боксера. Удар був спереду. Травма спинки носа могла виникнути від удара рукою, але нижньоглазничного краю - тільки ногою, так як для нанесення травми рукою це не характерно. .

При цьому підсудний ОСОБА_3 чітко пояснив, що ногою потерпілого він не бив.

При нанесенні удару правою чи лівою рукою - буде різниця в силі удара.

Тобто при пошкодженні правої руки сили удару лівої руки для людини правші буде замало для настання таких наслідків, які виникли у потерпілого ОСОБА_2

Аналізуючи покази судмедексперта, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_3, який переніс травму правої руки, не міг лівою рукою завдати середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потепілому ОСОБА_2

Крім того, вина підсудних підтверджується і іншими зібраними по справі доказами:

- протоколом огляду місця події /а.с. 13-15/, зі схемою до нього, згідно якого вбачається, що місцем події є господарство за адресою: м. Білопілля, вул. Кірова, 67, та присадибна ділянка за подвірям, по обидві боки якого межники, один з яких розділяє господарства №№ 67 та 69 . На відстані майже 100 метрів від господарства на присадибній ділянці за огородиною посаджено люцерну, місце довкола - поросле травою, більше ніяких сторонніх предметів не виявлено. Місцевість пряма, без виступів і каміння, на цій ділянці виявлена місцина, де трава була скошена майже по центру земельної ділянки в метрах двух від межника справа;

- актом судово-медичного обстеження № 136 /а.с.28/, згідно якого при огляді судмедекспертом 05.07.2010 року у гр. ОСОБА_2 виявлено пошкодження «Синець під лівим оком з припухлістю мяких тканин, з розповсюдженням на ліву щоку, синець та осадження в ділянці крила лівої клубової кістки тазу, садно над правою надбрівною дугою, встановлено діагноз: перелом нижнього краю очниці зліва, перелом спинки носа, забиття грудної клітки. Пошкодження у вигляді переломів кісток спинки носа, переломів передніх відділів носової перегородки, перелому нижнього краю очниці зліва відноситься до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя більше 21 дня.

Інші пошкодження у виді забиття грудної клітки, садна, осадження, синців відносяться до категорії легких. Описані пошкодження у гр. ОСОБА_2 можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, що підтверджується стадією заживления пошкоджень та даними мед документації;

- протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /а.с.53-55/, згідно якого потерпілий ОСОБА_2 пояснив , яким чином підсудні завдали йому тілесні ушкодження;

- протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, /а.с. 56-58/, згідно якому потерпілий пояснив, за яких обставин підсудні завдали йому тілесні ушкодження;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого та фототаблицями до нього, під час проведення яких ОСОБА_2 показав та розповів яким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали йому тілесні ушкодження /а.с. 59-64/;

- висновком судово-медичної експертизи № 207 від 20.09.2010 року, /а.с. 70-71/, згідно якого встановлено, що потерпілому ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

«Синець під лівим оком з припухлістю мяких тканин з розповсюдженням на

ліву щоку, синець та осадження в ділянці крила лівої клубової кістки тазу,

садно правої надбрівної дуги, перелом нижнього краю очниці зліва, перелом

кісток спинки носа з деформацією лівого крила, перелом носової перегородки,

забиття грудної клітки, дані тілесні ушкодження утворились від мінімум 3-х

дій тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, що

підтверджується характером ушкоджень»,

які кваліфікуються, як:

Синець під лівим оком з припухлістю мяких тканин з розповсюдженням на ліву щоку, синець та осадження в ділянці крила лівої клубової кістки тазу, садно правої надбрівної дуги, забій грудної клітки, згідно наказу №6 від 17.01.1995 року за № 255/791 Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, пункт 2.3.5. Правил - відносяться до легких,

Перелом нижнього краю очниці зліва, перелом кісток спинки носа з деформацією лівого крила, перелом носової перегородки, пункт 2.1.Правил - відносяться до середніх, за ознакою тривалості розладу здоровя більш ніж 21 день.

Враховуючи локалізацію ушкоджень потерпілий вірогідніше всього в момент отримання ушкоджень знаходився лицем до нападника в вертикальному положенні. Ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпілий;

- висновком судово-медичної експертизи № 240 від 29.08.2010 /а.с.77-78/, згідно якого встановлено, що у гр. ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження:

«Забій нижньої треті правого променевого запястного суглобу, яке утворилось від дій тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості травмуючого знаряддя в характері ушкоджень не відобразились. Ушкодження відносяться до категорії легких»;

- іншими матеріалами кримінальної справи в їх сукупності,

Таким чином, аналіз зібраних матеріалів дає підстави стверджувати, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, в повному обсягу доведена. Невизнання

підсудним своєї вини розцінюється судом як обраний ним спосіб захисту.

Таким чином , своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

А своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, -

ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст.122 КК України.

Призначаючи підсудним вид та міру покарання, суд приймає до уваги

характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, відомості

про особу підсудних, а саме: вік, матеріальний стан, освіту, думку потерпілого про міру покарання. Підсудні до кримінальної відповідальності раніше не притягувалися, тяжких наслідків від злочину не настало.

ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_4, скоїв злочин середньої тяжкості, є студентом, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд визнає помякшуючими покарання обставинами щодо підсудної ОСОБА_3: щире каяття, повне визнання вини в скоєному.

Суд вважає, що для виправлення підсудного ОСОБА_3 необхідним і достатнім покаранням буде покарання у виді штрафу, а для виправлення підсудного ОСОБА_4 необхідним і достатнім покаранням буя покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

По справі потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином. Зокрема, потерпілий просить стягнути в рахунок відшкодування майнової шкоди 490грн. 60 коп. вартість лікування, а також 5000 грн. як моральної шкоди, яку обґрунтовує погіршенням стану здоровя, тривалим фізичним болем, приниження, необхідністю пояснювати оточуючим та колегам по роботі обставиш отримання тілесних ушкоджень, порушенням нормального укладу життя.

Підсудний ОСОБА_3 погодився лише з матеріальним позовом, підсудний ОСОБА_4 не погодився взагалі з заявленими вимогами потерпілого, оскільки не вважає себе винним в заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що заявлені потерпілим вимоги підлягають частковому задоволенню, матеріальна - повністю, а моральна - частково, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, потерпілим дійсно понесені витрати на лікування в сумі 490 грн. 60 коп., ці докази надані суду /чеки, а.с. 169-182/. Таким чином в цій частині вимоги про відшкодування майнової шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 23 та 1167 ЦК України з підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_2 належить стягнути 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги обставини заподіяння шкоди, характер та тривалість страждань потерпілого, наслідки, які для нього настали, відомості про особу заподіювача та виходить з засад розумності та справедливості.

Підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 витрати за лікування потерпілого в КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» в розмірі 688грн. 16коп./а.с. 126/.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому за цин законом покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 510 грн.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити попередню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 490 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 / дві тисячі / грн., а разом 2490 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» за лікування потерпілого 1688 грн. 16 коп., кошти перерахувати на рахунок обласного бюджету Сумської області, Управління державного казначейства у Сумській області, р/р № 0001, код 23632949 МФО 837013, код бюджетної класифікації за доходами 24060300 « Інші доходи».

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -