Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1079/15-к
Провадження № 1-кп/499/71/15
У Х В А Л А

про повернення обвинувального акту

"21" серпня 2015 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт кримінального провадження № 0000157 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тудурово, Штефан-Водський район, р. Молдова, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білка, Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Дане кримінальне провадження підсудне Іванівському районному суду Одеської області, оскільки наведене в обвинувальному акті діяння вчинено на території Іванівського районну Одеської області.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачені та потерпіла, вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме:

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Таке право гарантується п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого (підозрюваного). Недотримання цих принципів є неприпустимим.

Натомість, як вбачається з обвинувального акту при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які прокурор вважає встановленими, прокурор не вказав конкретні дії кожного з обвинуваченого, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами (висновками експертизи, тощо) спрямовані на завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень, які складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Також слід відзначити, що в обвинувальному акті, який складено відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , містяться відомості фактичних обставин кримінального правопорушення та зазначена правова кваліфікація вчиненого ними діяння з посиланням на положення закону і частину статті закону України, без зазначення чітко сформульованого обвинувачення щодо кожного з обвинуваченого окремо, після чого зазначаються обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання і дата складання і затвердження обвинувального акту.

Таким чином, в обвинувальному акті в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не було вказано конкретно висунутої їм підозри та чітко сформульовано обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що порушило їх гарантовані процесуальні права, в тому числі й право на захист.

Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинні містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

Тому, обвинувачення є не логічним оскільки з обвинувального акту неможливо встановити на якій стадії та ким саме було вчинено дію яка потягла за собою кримінальну відповідальність передбаченої ч.1 ст.125 КК України.

Без цього, суду на початку судового розгляду неможливо однозначно уяснити суть обвинувачення, роз`яснити її обвинуваченим, прийняти правильне рішення щодо можливого визнання обвинуваченими фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.

Неконкретність обвинувачення порушує права обвинувачених на захист вже з моменту надання їм копій обвинувального акта, так як захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачені являються учасниками судового процесу, вони повинні чітко знати і розуміти суть обвинувачення, предмет судового розгляду а тому є недопустимим використання при формулюванні обвинувачення загальних фраз які не розкривають суті кримінального правопорушення кожного з обвинувачених окремо.

Також слід зазначити на те, що слідчим при складанні обвинувального акту було порушено хронологію викладення відомостей зазначених в ч.2 ст.291 КПК України.

Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 91, ст. 291 КПК України, а тому, на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, його слід повернути прокурору.

Керуючись ст.ст. 109, 291, 177, 178, 183, 314-315, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт кримінального провадження № 0000157 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - повернути прокурору, якого зобов`язати усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Копію ухвали суду вручити учасникам судового провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1