Справа №610/2452/15-к
Провадження №1-кп/610/281/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000872, що надійшло з прокуратури Балаклійського району Харківської області про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка Сімферопільського району Кримської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше судимого Зміївським районним судом Харківської області 13.03.2014 року за ч.2 ст.125, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у бесідці на території домоволодіння за місцем спільного проживання зі співмешканкою ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , діючи умисно та протиправно, схопив сокиру, яка знаходилась в бесідці та наніс останній п`ять ударів лезом сокири в тім`яну та потиличну ділянку голови, тобто, в життєво важливий орган, після чого викликав потерпілій «швидку допомогу», та її було доставлено до КЗОЗ БРР «Балаклійська центральна районна клінічна лікарня», де їй надавалась медична допомога.

В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку, втиснутого перелому лівої скроневої кістки та потиличної кістки зліва з наявністю п`ятьох забито-рублених ран в лівій тім`яно-потиличній області, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, пояснив суду, що ввечорі, напередодні 11.06.2015 року, він разом із сусідкою вживав спиртні напої за місцем проживання. Вранці 11.06.2015 року вони з сусідкою у бесідці за місцем його проживання продовжували вживати спиртні напої. Приїхала мати його співмешканки ОСОБА_10 та почала робити зауваження доньці з приводу того, що вона з ним проживає, а він вживає спиртні напої. Після того, як ОСОБА_10 пішла, ОСОБА_9 стала кричати на нього, нецензурно висловлювалася на його адресу, виштовхувала його з бесідки та виганяла його. Він також штовхнув її. Вона знову штовхнула його, від чого він впав, а коли хотів встати, то вона намагалася вдарити його ковшиком. Він не пам`ятає як наносив удари потерпілій. Після того, як побачив кров на її голові, приклав до голови потерпілої рушник, покликав на допомогу сусідку та викликав швидку допомогу. Допоміг потерпілій переодягтися, зібрав їй білизну в лікарню. Він не мав умислу на позбавлення життя своєї співмешканки. Зазначив, що йому нічого не заважало позбавити її життя, якби він мав умисел на це. Розкаюється у вчиненому.

Обвинувачений визнав свою вину у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій. Його вина доведена зібраними в ході судового розслідування наступними письмовими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, а також показаннями потерпілої та свідків.

Потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 11.06.2015 року між нею та її співмешканцем ОСОБА_7 виникла сварка. Вона ображала його, нецензурно висловлювалася на його адресу, стала його штовхати, він також штовхнув її. Вона взяла ковшик з водою, щоб вдарити ОСОБА_7 , а він взяв сокиру і з незначною силою наніс їй удари по голові. Сусідка почула їх сварку та підбігла до них. ОСОБА_7 викликав «швидку допомогу», допоміг їй переодягнутися, зібрав їй білизну, хотів їхати з нею до лікарні. Наступного дня її виписали з лікарні. Претензій до ОСОБА_7 вона не має, пояснює, що вона спровокувала бійку.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 11.06.2015 року вона була у ОСОБА_9 і разом з ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Потім виникла сварка між ОСОБА_7 і потерпілою та її матір`ю, після чого вона пішла додому. ОСОБА_7 повідомив їй, що вдарив ОСОБА_9 сокирою по голові.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_9 . Почула її крики. ОСОБА_7 покликав її, сказав, що вдарив ОСОБА_13 сокирою по голові. Вона побачила потерпілу, у якої голова була в крові. Потім ОСОБА_7 викликав «швидку допомогу». Хотів їхати з нею до лікарні.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 11.06.2015 року її син ОСОБА_7 зателефонував їй та повідомив, що вдарив Ларису сокирою по голові. Просив приїхати та привезти гроші на лікування.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона приїхала на виклик до ОСОБА_9 . ОСОБА_7 сказав, що наніс їй удари сокирою по голові. ОСОБА_9 госпіталізували. У неї була черепно-мозкова травма і рублені рани голови, пошкоджена черепна коробка.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що працює лікарем-хірургом, 11.06.2015 року чергував у прийомному відділенні лікарні. ОСОБА_9 була госпіталізована до реанімаційного відділення. У неї було п`ять рублених ран по волосистій частині голови. Рани у нього не викликали занепокоєння, оскільки активної кровотечі не було, але так як була пошкоджена кістка голови, він викликав невролога.

Свідок ОСОБА_10 , мати потерпілої, пояснила суду, що в той день вона була у дочки ОСОБА_9 . Її співмешканець - ОСОБА_7 та сусідка - ОСОБА_17 були у стані алкогольного сп`яніння і вживали спиртні напої. Вона стала робити зауваження доньці, негативно висловилася на адресу обвинуваченого. Між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 виникла сварка. Вона пішла, а через годину донька по телефону повідомила, що ОСОБА_7 наніс їй удари сокирою по голові, і вона знаходиться в лікарні. Обвинувачений казав їй, що треба було вбити Ларису.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_10 в тій частині, що обвинувачений говорив їй, що треба було вбити доньку, так як ОСОБА_7 та потерпіла вказаний факт спростовують. Крім того, сама свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона знаходиться у неприязних відносинах із обвинуваченим. Вона протягом їх сумісного проживання заперечувала проти того, щоб донька проживала з ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вона була в домоволодінні ОСОБА_9 і з ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 виникла сварка після слів матері потерпілої на адресу обвинуваченого. ОСОБА_9 ображала ОСОБА_7 , вдарила його ковшиком. ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 сокирою по голові. Більше ударів вона не бачила, оскільки розмовляла по телефону. ОСОБА_7 викликав «швидку допомогу».

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 просила притягти до кримінальної відповідальності свого співмешканця - ОСОБА_7 , який 11.06.2015 року на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , наніс їй тілесні ушкодження (а.с.55);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до протоколу від 11.06.2015 року, яким на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: 4 ВЛС, марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, металеве топорище, фрагмент волосся, дерев`яна рукоятка топорища, чоловічі шорти (а.с.56-62);

- постановами про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 15.07.2015 року та 21.07.2015 року вилучені під час огляду місця події 11.06.2015 року в домоволодінні АДРЕСА_2 фрагмент волосся, фрагмент марлевого бинта зі змивом, чоловічі шорти, металеву частину сокири та топорище, а також вилучені протоколом отримання зразків від 13.06.2015 року в приміщенні Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області зразки піднігтьового шару рук у ОСОБА_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано до камери схову Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області (а.с.99-102);

- висновком експерта №90 від 20.06.2015 року, згідно з яким надані на дослідження дерев`яне топорище та металева сокира відносяться до сокири, яка має господарсько-побутове призначення, та не відноситься до холодної зброї (а.с.64-67);

- з висновку експерта №1621-И/15 від 18.06.2015 року встановлено, що на фрагменті марлевого бинта зі змивом, проведеним при огляді місця події 11.06.2015 року в АДРЕСА_2 , виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається (а.с.74-76);

- з висновку експерта №656-Ц від 18.06.2015 року встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи металевої частини і топорища сокири виявлені сліди крові людини, походження яких від ОСОБА_9 не виключається (а.с.78-83);

- протоколом проведення слідчого експерименту із застуванням відеозапису від 18.06.2015 року (а.с.84-89) та додаткового протоколу проведення слідчого експерименту із застуванням відеозапису від 13.07.2015 року і фототаблицею до нього (а.с.90-95) за участю потерпілої ОСОБА_9 , вона розповідала та показувала про обставини подій, які мали місце 11.06.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , при нанесенні їй ОСОБА_7 ударів сокирою по голові;

- висновками експерта №118-ОКБ/15 від 23.06.2015 року (а.с.72-74) та №135/118-ОКБ/15 від 14.07.2015 року (а.с.96-98) встановлено, що у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку, втиснутого перелому лівої скроневої кістки та потиличної кістки зліва з наявністю п`ятьох забито-рублених ран в лівій тім`яно-потиличній області. Вказана черепно-мозкова травма могла бути отримана в час, вказаний у постанові про призначення експертизи від множинних (не менше п`яти) ударних дій твердого предмету, що має рублячи властивості, яким могло бути лезо сокири, та за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

При проведенні огляду речового доказу по справі сокири обвинувачений і потерпіла підтвердили, що у вказаний час саме цією сокирою були спричинені обвинуваченим тілесні ушкодження потерпілій.

З висновку судово-психіатричноого експерта №585 від 01.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 в теперішній час ознак психозу і слабоумства не виявляє, виявляє диссоціальний розлад особистості, синдром залежності від поєднаного вживання психоактивних речовин, в теперішній час утримання, а також синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_7 знаходився поза будь-яким короткочасним хворобливим розладом психічної діяльності, а був у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, при цьому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 за своїм психічним станом в теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.68-71).

При кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч.1 ст.115 КК України, яка передбачає, що замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в пунктах 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров'я».

Судом встановлено, що нанесенню обвинуваченим ударів сокирою по голові потерпілій передувала їх сварка, в ході якої потерпіла ображала обвинуваченого, нецензурно висловлюючись на його адресу, штовхала його, намагалася вдарити його ковшем з водою.

Після нанесення ударів сокирою по голові потерпілій ОСОБА_7 мав реальну можливість продовжити власні злочинні дії, водночас він цього не зробив. Фактично продовженню злочинних дій, за наявності намірів на позбавлення життя ОСОБА_9 обвинуваченому ніщо не заважало. Він надавав потерпілій медичну допомогу, покликав на допомогу сусідку та викликав «швидку допомогу» для ОСОБА_9 . Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілої та свідків.

Таким чином, поведінка обвинуваченого після нанесення ударів сокирою потерпілій, а також пояснення потерпілої, яка не заперечувала, що нанесенню їй ударів обвинуваченим передувала сварка між ними, а також те, що ОСОБА_7 надавав їй медичну допомогу, викликав «швидку допомогу» для ОСОБА_9 , свідчать про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних стосунків, а тому доводи обвинувачення про недоведення ОСОБА_7 своїх злочинних намірів на умисне вбивство потерпілої до кінця з незалежних від нього обставин є необґрунтованими, оскільки об`єктивно не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Виходячи із викладеного, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за якою вину останнього доведено повністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем реєстрації, схильний до вживання спиртних напоїв, хворіє на гепатит та туберкульоз, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є думка потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України за класифікацією злочинів відноситься до тяжкого злочину, дані, що характеризують особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Оскільки ОСОБА_7 , будучи засудженим 13.03.2014 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.125, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, тобто, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком у виді трьох місяців позбавлення волі.

Згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 затримано 11.06.2015 року (а.с.129).

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, а про судові витрати - на підставі ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 6-ти років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 року у виді 3-х місяців позбавлення волі, за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 6 (шести) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 11.06.2015 року - моменту його затримання.

Речові докази по справі фрагмент волосся, фрагмент марлевого бинта зі змивом, чоловічі шорти, металеву частину сокири та топорище, зразки піднігтьового шару рук ОСОБА_7 , які зберігаються у камері схову Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області за квитанціями №005550 та №005551 (а.с.99-102) знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати по справі: 736,56 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3