ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-17/11

Рядок статзвіту № 81

19 січня 2011 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Піскунов В.М.

секретар - Яцук О.П.

з участю

захисника - ОСОБА_1

представника потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого вчителем Деражненської дитячої музичної школи, громадянина України, українця, раніше не судимого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2010 року приблизно о 22 год. на автодорозі біля с. Ставок Костопільського району Рівненської області, гр-н ОСОБА_3 шляхом завдання ударів в обличчя ОСОБА_4 від чого вона падала, спричинив їй тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що 17.01.2010 року близько 22 години на автодорозі між селами Ставок-Злазне зустрів знайому ОСОБА_5, яка йшла з молоддю, серед яких була і ОСОБА_4. Відійшовши на край дороги почав розмовляти із ОСОБА_5 В їх розмову втрутилась ОСОБА_4, яка почала розштовхувати їх, заважала розмовляти і тоді долонею правої руки він відштовхнув-вдарив останню в ліву частину голови, яка внаслідок цього впала на край проїзної частини дороги, де були купи замерзлого снігу та льоду, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Хлопці обтирали її снігом, а він був біля ОСОБА_5.

До показань підсудного суд відноситься критично і розцінює їх як форму захисту.

Факт вчинення підсудним інкримінованого йому злочину стверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 17.01.2010 року біля 22 год по автодорозі між селами Ставок-Злазне вона йшла з друзями, серед яких була ОСОБА_5. По дорозі вони зустріли ОСОБА_3, який зразу ж розпочав сварку з ОСОБА_5, шарпав за одяг, а потім повалив на дорогу і вона почала плакати і кликати мене. Маючи намір допомогти подрузі підійшла до місця конфлікту, але ОСОБА_3 на зауваження не реагував і наніс удар рукою в праву скроневу ділянку голови від чого впала і втратила свідомість. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 привели до свідомості, обтираючи снігом. Після цього вона ще приблизно 5 разів підходила до ОСОБА_5, а ОСОБА_3 наносив їй удари в обличчя від чого вона падала і порвала куртку, прийшовши додому, після отриманих тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 почувала себе зле, лікувалась, не відвідувала школу.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що дійсно 17.01.2010 року біля 22 години на автодорозі біля с. Ставок, йдучи з друзями зустріла ОСОБА_3, який відвів її в сторону поговорити, оскільки вони тоді зустрічались, пізніше одружились. Їх розмові заважала ОСОБА_4, яку ОСОБА_3 вдарив-штовхнув правою рукою в ліву частину обличчя від чого та впала на край дороги, де був затверділий лід. Свідомість ОСОБА_4 не втрачала бо піднялась і знову втручалась в розмову, але ОСОБА_3 більше її не бив. Потім всі пішли по домах, в тому числі і потерпіла.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 17.01.2010 року близько 22 години йшли компанією по автодорозі між селами Ставок-Злазне і зустріли ОСОБА_3, який зразу ж почав з'ясовувати стосунки з ОСОБА_5, шарпати за одяг і вона впала на дорогу. До неї підбігла ОСОБА_4, хотіла її підняти, але ОСОБА_3 ударив її рукою в обличчя і вона впала на грудки снігу на дорозі та втратила свідомість. Він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 її обтирали снігом, приводячи у свідомість. Потім потерпіла декілька разів ставала на захист ОСОБА_5 і отримала декілька ударів рукою в обличчя від ОСОБА_3, який навіть виліз на неї коли вона впала, але його стягнули і не дали більше її бити.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що 17.01.2010 року після 22 год прийшла її дочка ОСОБА_4 додому і розповіла, що її привели додому, оскільки вона себе погано почуває після її побиття ОСОБА_3 за те, що вона встала на захист ОСОБА_5. Від дій ОСОБА_3 Потерпіла була перелякана, скаржилась на головну біль, нудоту, обличчя місцями було почервоніле, потім там з'явились синці, куртка була брудна, місцями порвана. На слідуючий день звернулись до лікаря, потерпіла лікувалась декілька неділь, пропускала заняття в школі, особливо негативно психологічно вразило те, що так нецензурно ображав та побив її чоловік за професією вчитель.

Свідок ОСОБА_9 дала аналогічні показання свідка ОСОБА_2

Крім того, факт вчинення підсудним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України стверджується матеріалами справи, зокрема висновком експерта № 600 від 10.01.2011 року, в якому описані наявні у потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме синці правої скроневої ділянки та повік правого ока, лівої половини спини та правого коліна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Показання потерпілої суд визнає за достовірні та такі, що узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами.

Таким чином, по даній справі обєктивно встановлено, що ОСОБА_3 діяв з умислом, спрямованим на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, про що свідчить наявність нанесених ударів, локалізація і тяжкість заподіяних ним тілесних ушкоджень, тобто має місце причинно-наслідковий звязок між нанесенням ударів в обличчя, падінням і синцями правої скроневої ділянки та повік правого ока та на лівій половині спини та правого коліна згідно з експертним висновком.

Доводи підсудного ОСОБА_3 про те, що він всього один раз штовхнув-ударив потерпілу суд вважає безпідставними і такими, що мають на меті уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в умисному спричиненні легкої ступені тяжкості тілесних ушкоджень повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що помякшують чи обтяжують покарання підсудного не встановлено.

По місцю проживання підсудний характеризується позитивно.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до підсудного ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1864 грн., моральної шкоди в сумі 5000 грн. та 2000 грн. у відшкодування додаткових витрат на приватні уроки.

У відповідності до ст. 1166 та 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Заслухавши показання підсудного та потерпілої, дослідивши подані докази, що підтверджують вину підсудного у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, суд вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 р. № 3 „Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню. Суд вважає позов про відшкодування матеріальної шкоди обгрунтованим не повністю, оскільки відсутні відповідні розрахунки сум з документальним підтвердженням. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди у відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує фізичні та душевні страждання потерпілої, пов'язані з тілесними ушкодженнями, їх характер, тривалість та обсяг, характер немайнових втрат та вважає позов в цій частині обгрунтованим частково, а також те, що ОСОБА_3 вже раніше сплатив потерпілій кошти в сумі 600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323, 324, 328 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1195 ЦК України суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 595 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної злочином задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1046 (тисяча сорок шість) грн. 60 коп. матеріальної шкоди, 1500 (тисяча п'ятсот) грн. відшкодування моральної шкоди. В частині стягнення додаткових витрат, викликаних необхідністю проведення приватних уроків відмовити за необгрунтованістю.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 підписку про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд. .

Суддя: Піскунов В.М.