Справа № 367/8520/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/128/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 09.02.2016

УХВАЛА
іменем України
09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ІВЦ №132 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року на підставі ст. 82 КК України замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на 3 роки 2 місяці 19 днів.

20 листопада 2015 року начальник Ірпінського виправного центру №132 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні поданням начальника Ірпінського виправного центру №132.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою задовольнити подання начальника Ірпінського виправного центру №132 та застосувати до нього ( ОСОБА_7 ) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги мотивує тим, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім цього, з урахуванням рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року про зарахування строку попереднього ув`язнення, відбув ? строку відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та представника Ірпінського виправного центру, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України умовами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання начальника ІВЦ № 132 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції мотивував тим, що з моменту винесення ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2015 року про заміну покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_7 фактично не відбув ? строку покарання, призначеного судом.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду даного провадження засуджений ОСОБА_7 надав копію ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року, згідно якої на підставі закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення», зараховано до строку позбавлення волі ОСОБА_7 , призначеного вироком від 16.07.2009 року Деснянського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, попереднє ув`язнення з 12 січня 2007 року по 13 листопада 2007 року включно і з 30 квітня 2009 року по 11 листопада 2009 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до довідки від 08.02.2016 року № 22-42, виданої Ірпінським виправним центром ( №132) та наданої в судовому засіданні представником даної установи, станом на 08.02.2016 року невідбута частина покарання ОСОБА_7 складає 10 місяців 4 дні обмеження волі .

Отже, як убачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 , з урахуванням останньому зарахування попереднього ув`язнення ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року, станом на 09.02.2016 року - на час апеляційного розгляду даного провадження, відбув ? строку покарання. За час відбування покарання в Коростенській виправній колонії, Білоцерківській виправній колонії, а також в Ірпінському виправному центрі засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивного боку, працевлаштований різноробочим на котельні установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має заохочення. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний. У стосунках із засудженими безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення подання начальника Ірпінського виправного центру № 132 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2015 року про відмову у задоволенні подання начальника Ірпінського виправного центру №132 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Ірпінського виправного центру №132 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року на строк 10 місяців 3 дні обмеження волі.

Головуючий:

Судді: