Справа № 643/2911/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2013 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , з участю обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000411 від 18.01.2013 року, по обвинуваченню :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженці м.Харкова, громадянки України, українки,

не працюючій, не замужній, зареєстрованою за адресою

АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою

АДРЕСА_2 , раніше не засуджену, -

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -
в с т а н о в и в :

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.07.2012 року на підставі договору про повну матеріальну відповідальність була прийнята роботу працівником торговельного павільйону фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_3 .

Крім того, згідно договору ОСОБА_4 01.07.2012 року, працюючи на посаді продавця в кіоску ФОП ОСОБА_5 , прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей і в зв`язку з цим зобов`язується дбайливо ставиться до переданих їй для зберігання або інших цілей товарно-матеріальних цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди, вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації, ввірених їй товарно-матеріальних цінностей.

На виконання своїх обов`язків ОСОБА_4 здійснювала продаж продовольчих товарів, у торгівельному павільйоні, що розташований за адресою АДРЕСА_3 .

В період роботи на посаді продавця в ФОП ОСОБА_5 у ОСОБА_4 виник умисел на привласнення ввірених їй грошових коштів, отриманих нею за рахунок реалізації ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, що належать ФОП ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення грошових коштів, ОСОБА_4 в період з 06.09.2012 року по 12.09.2012 року, умисно, діючи з корисливих мотивів, привласнила ввірені їй грошових коштів, отримані нею за рахунок реалізації ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, що належать ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 19518 гривень 08 копійок, що підтверджується висновком судово-бухгалтерської експертизи № 2 від 25.02.2012 року та в подальшому розпорядилася ними на свій розсуд.

При привласнені ввірених товарно-матеріальних цінностей на суму 19518 гривень 08 копійок ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди ФОП ОСОБА_5 і бажала настання таких наслідків, тобто діяла з прямим умислом, спрямованим на привласнення ввірених їй грошових коштів.

27 лютого 2013 року в даному кримінальному провадженні між потерпілими ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України,укладено угоду про примирення, за якою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.1 ст.191 КК України, щодо узгодженого покарання, і на звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з випробуванням строком, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 ст.76 Кримінального кодексу України, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди,передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить суд угоду про примирення, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачена під час кримінального провадження не подавала.

Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст.191 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винної, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченою на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Керуючись ст.ст. 370,373,374,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення від 27 лютого 2013 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_7 .

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України і призначити їй узгоджене сторонами, по угоді про примирення від 18 січня 2013 року покарання за цією статтею позбавлення волі на строк - 2 (два) роки.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки іспитового строку та покласти на його обов`язки, передбачені пунктами 2 і 3 статті 76 Кримінального кодексу України про не виїзд за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, про повідомлення кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів через районний суд.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченої, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ ОСОБА_1