АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №632/2055/15к, Провадження №11кп/790/2229/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Харкові, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 серпня 2004 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі (на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік);
- 11 липня 2005 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 Кримінального кодексу України до 9 років позбавлення волі (11 квітня 2013 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково);

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, засуджено до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном 3 роки.

Судом першої інстанції встановлено, що 9 серпня 2015 року приблизно о 23 годині ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_10 , розташованій в будинку АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник умисел спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 із застосуванням насильства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 завдав три удари рукою в область обличчя ОСОБА_10 , один удар в область проекції правого плечового суглобу та правої гомілки, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи №180-ПР/15 від 25 серпня 2015 року, ушкодження у вигляді синця на обличчі, в області проекції правого плечового суглобу, на правій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито заволодів з ящика меблевої стінки грошима в сумі 200 доларів США, що на день вчинення злочину становить 4.217 гривень 98 копійок, парою золотих сережок вартістю 1.262 гривні 60 копійок, золотою каблучкою вартістю 1.973 гривні 08 копійок, срібною каблучкою вартістю 45 гривень 64 копійок, а також ноутбуком «Sony», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3466 від 18 серпня 2015 року, становить 3.000 гривень, фотоапаратом «Canon», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3466 від 18 серпня 2015 року становить 1.550 гривень, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_10 на загальну суму 12.049 гривень 30 копійок. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь (а.с.81).

Заступник прокурора Харківської області оскаржив вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області.
У своїй апеляційній скарзі він, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, просив вирок в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор зазначив, що суд першої інстанції необгрунтовано застосував ст.75 Кримінального кодексу України і звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в минулому був неодноразово судимий, не працює, завдані злочином збитки не відшкодував (а.с.84-86).

Обвинувачений ОСОБА_7 подав письмові заперечення, в яких не погодився з апеляційною скаргою прокурора і просив суд апеляційної інстанції врахувати, що від щиро покаявся у вчиненому (а.с.93).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали кримінального справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.65 Кримінального процесуального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст.75 Кримінального процесуального кодексу України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції взяв до уваги характер, ступінь тяжкості та об`єктивні обставини кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині суд правильно визнав обставиною, що пом`якшує покарання.
Проаналізувавши обставини кримінального провадження і відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що призначене йому судом першої інстанції покарання цілком відповідає вимогам ст.ст.65,75 Кримінального кодексу України. Воно є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження з його боку нових злочинів. Підстав для скасування вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області і ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_7 покарання без застосування положень ст.75 Кримінального кодексу України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Приходячи до висновку про обгрунтованість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції враховує також сімейний стан обвинуваченого, який нещодавно одружився і розпочав нове життя, правову позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка звернулася до суду з письмовою заявою, в якій повідомила про відсутність з її боку будь-яких матеріальних та моральних претензій і просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також відсутність реальної матеріальної шкоди від злочинних дій ОСОБА_7 , оскільки вкрадене ним майно протягом доби було вилучено у обвинуваченого і повернуто потерпілій (а.с.18,35,67).

Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3