Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/307/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2015 року.

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, з загальною спеціальною освітою, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
-прокурора ОСОБА_8 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду, постановити нову та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що до моменту затримання підозрюваний ОСОБА_7 мав можливість переховуватись від органів досудового слідства, знищити, спотворити будь-яким чином документи або речові докази у кримінальному провадженні, але цього не зробив. До того ж фактично всі речові докази вилучені під час обшуку. ОСОБА_7 визнає свою винуватість у вчиненому, щиросердечно розкаявся, бажає відшкодувати банківській установі шкоду, а будучи в СІЗО позбавлений це зробити.

Підозрюваний ОСОБА_7 тривалий час хворіє на ряд хронічних захворювань, раніше отримав струс головного мозку та кілька травм побутового характеру, що підтверджується медичною довідкою. На даний час, у ОСОБА_7 загострився хронічний коліт. Наведене в сукупності на думку апелянта, унеможливлює перебування ОСОБА_7 в СІЗО.

Крім того, у підозрюваного ОСОБА_7 хвора дружина, яка потребує стороннього догляду і час від часу перебуває на стаціонарному лікуванні. Найближчим часом, дружина знову повинна лягти на стаціонарне лікування, а малолітню дитину не буде на кого залишити. Не відповідає дійсності, твердження слідчого судді, що вчинене правопорушення посягає на життя та здоров`я потерпілих, так як підозрюваний погрожував підірвати себе, але не оточуючих. ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, бездоганну репутацію, що підтверджується характеристикою за місцем роботи. Стосовно переоформлення квартири, то підозрюваний це хотів зробити давно і з цим питанням неодноразово звертався до юристів.

Отже, на думку апелянта є підстави для твердження, що соціальної небезпеки ОСОБА_7 на даний час не представляє.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляції, просили ухвалу слідчого судді районного суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляції в межах, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України у Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто з 22 год. 44 хв. 31.07.2015 року до 22 год. 44 хв. 28.09.2015 року.
Органами досудового слідства ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він, 22.07.2015 року приблизно о 13 год. 44 хв., проник до приміщення філії №999 ПрАТ «Укрсиббанк» по вул. Орджонікідзе, № 7 м. Кіровограда, де із застосуванням погроз фізичного насильства, які є небезпечними для життя та здоров`я працівників банку: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , висловив погрозу про підрив вибухового пристрою, який нібито знаходився у нього. Внаслідок чого, ОСОБА_7 заволодів іноземною валютою та гривнями, що належали банківській установі.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Задовольняючи клопотання слідчого, погодженого прокурором та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також наявні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Урахувавши, що ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, пов`язаного з погрозою застосування насильства до потерпілих, слідчий суддя відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому заставу при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів дійшла переконання, що слідчий суддя зробив правильний висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Повідомлення про підозру ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, досліджених слідчим суддею, а саме : - протоколами допиту потерпілих, свідків; результатами слідчих (розшукових) дій, зафіксованих в протоколах: огляду місця події, обшуку, пред`явлення фотознімків на впізнання.
При цьому звертає увагу, що в апеляції захисник не ставить під сумнів достовірності, належності та допустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Сам підозрюваний ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду також не заперечував обґрунтованість повідомлення про підозру, і що за вказаних у повідомленні про підозру обставинах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є умисним, корисливим, який посягає не тільки на власність, але й на найвищі соціальні цінності, такі як життя та здоров`я потерпілого, є особливо тяжким, за нього передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, правильно враховано, обставини вчинення кримінального правопорушення, викладенні у повідомленні про підозру, які свідчать про те, що вчинення злочину було заздалегідь ретельно сплановано. Зокрема, до вчинення оголошеного у підозрі злочину, 29.07.2015 року ОСОБА_7 розпорядився належним йому нерухомим майном, шляхом дарування. Це дає йому можливість уникнути додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 187 КК України у виді конфіскації. Планування своїх дій дало можливість підозрюваному зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення та сховати майно яким заволодів шляхом розбійного нападу.

Наведене підтверджує обґрунтованість висновку слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_7 здатен приховувати речові докази, впливати на свідків, перекручувати фактичні данні, тобто перешкоджати кримінальному провадженню, а відсутність законного джерела доходу є підставою для вчинення нового злочину. Крім того, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, дає підстави з певною вірогідністю стверджувати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства.

Дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, то не буде забезпечено належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою є найбільш доцільним запобіжним заходом, так як в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_7 .

Сам по собі факт наявності на утриманні ОСОБА_7 хворої дружини та малолітньої дитини, визнання підозрюваним винуватості, наявність позитивних характеристик та бажання відшкодувати завдану шкоду, незадовільний стан здоров`я підозрюваного, про що в апеляції вказує захисник, не спростовують встановлені слідчим суддею ризики, не зменшують суспільну небезпеку вказаного у повідомленні про підозру злочину. Ці доводи апеляції захисника не можливо ураховувати окремо, їх необхідно ураховувати в сукупності з обставинами вчинення кримінального правопорушення та встановленими ризиками, а сукупність зазначеного, на переконання колегії суддів дає підстави для обґрунтованого твердження, що ОСОБА_7 , як особа за спрямованістю своєї поведінки представляє суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що в матеріалах клопотання, а також в апеляції відсутні відомості, які б вказували на те, що наявні у ОСОБА_7 захворювання унеможливлюють його перебування під вартою в умовах СІЗО, а малолітню дитину немає на кого залишити у разі, якщо дружина підозрюваного буде в лікарні.

Застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозністю висунутої проти ОСОБА_7 підозри з урахуванням встановлених ризиків та особи підозрюваного, на думку колегії, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту, спростовуються викладеним, оскільки цей запобіжний захід не зможе досягти мети застосування запобіжних заходів, визначеної у ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла переконання, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, в тому числі й домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , а тому ухвалу слідчого судді залишає без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177,178,183,376,404,419,421 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України у Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто з 22 год. 44 хв. 31.07.2015 року до 22 год. 44 хв. 28.09.2015 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4