АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/3909/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/60/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 10 лютого 2016 року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 за кримінальним провадженням №0002634 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, не працюючої, не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яка визнана винною та засуджена:

- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень, стягнувши його на користь держави, який засуджена зобов`язана сплатити у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 1500 гривень.
В іншій частині в позові відмовлено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачена ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 скасувати та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року ОСОБА_6 була визнана винною та засуджена за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за наступних обставин.

В період часу з 28 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року ОСОБА_6 з дачного будинку АДРЕСА_2 таємно викрала сім карту мобільного оператора «Київстар» з номером абонента НОМЕР_1 , яка належала її чоловіку ОСОБА_8 , з яким на той час припинила сімейно-шлюбні відносини.
15 вересня 2014 року ОСОБА_6 у невстановленому місці, знаючи номер НОМЕР_2 кредитної карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка зареєстрована на ОСОБА_8 , та код активації даної картки (пінкод), та використовуючи викрадену сім карту мобільного оператора «Київстар» з номером абонента НОМЕР_1 , яка зареєстрована у ПАТ КБ «ПриватБанк» як фінансовий номер ОСОБА_8 , за допомоги комп`ютерної програми Інтернет ресурсу «www.privat24.ua» зареєструвала вищевказану картку у системі Приват24.
В той же день о 10:05 годині ОСОБА_6 , знаходячись у невстановленому місці, використовуючи Інтернет ресурс «www.privat24.ua», увійшла у систему Приват24 та отримала вільний доступ до грошових коштів рахунку НОМЕР_2 кредитної карти ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої перерахувала, тобто таємно викрала, грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 3120 гривень на зареєстрований на неї рахунок № НОМЕР_3 ПАТ КБ «ПриватБанк», які в подальшому використала на власні потреби.
В той же день о 10:10 годині вона аналогічним способом перерахувала, тобто таємно викрала, на рахунок сім карти оператора «Київстар» з номером абонента НОМЕР_4 , яка їй належить, грошові кошти в сумі 101,51 гривня.
О 10:15 годині вона перерахувала, тобто таємно викрала, 302 гривні оплати за комунальні послуги за червень 2014 року.
16 вересня 2014 року о 03:27 год. ОСОБА_6 аналогічним способом перерахувала, тобто таємно викрала, на рахунок сім карти оператора «Київстар» з номером абонента НОМЕР_4 , яка належить останній, грошові кошти в сумі 100 гривень.
19 вересня 2014 року о 13:39 год. вона, знаходячись у невстановленому місці, аналогічним способом перерахувала, тобто таємно викрала, грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 104 гривні на рахунок № НОМЕР_3 ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстрований на останню, які в подальшому використала на власні потреби.
26 вересня 2014 року о 06:42 год. вона, знаходячись у невстановленому місці, аналогічним способом перерахувала, тобто таємно викрала, грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 624 гривні на зареєстрований на неї рахунок НОМЕР_5 ПАТ КБ «Приватбанк», які в подальшому використала на власні потреби.
01 жовтня 2014 року о 11:10 год. вона, знаходячись у невстановленому місці, аналогічним способом перерахувала, тобто таємно викрала, грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 1040 гривень на зареєстрований на неї рахунок НОМЕР_5 ПАТ КБ «Приватбанк», які в подальшому використала на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_6 в період часу з 15 вересня по 01 жовтня 2014 року таємно викрала грошові кошти ОСОБА_8 на загальну суму 5391,51 гривня.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 , посилається на ті обставини, що суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи. В судовому засіданні вона пояснювала, що вони з чоловіком проживали однією сім`єю до жовтня 2014 року. Шлюб був розірваний лише 18 лютого 2015 року. Суд не прийняв до уваги той факт, що нею для лікування чоловіка після інсульту було взято у борг грошові кошти у сумі 2000 грн. строком на 2 роки., а також на наявність у неї рецептів на ліки від лікарів на ім`я ОСОБА_8 та чеків з аптек на придбання цих ліків. Також, їй за місцем роботи в Криворізькому педагогічному інституті було виділено кошти в сумі 1300 грн., з вказівкою «на лікування чоловіка», що підтверджується документами з бухгалтерії. Також, суд не прийняв до уваги той факт, що в червні 2012 року всією родиною виїжджали до моря в Євпаторію, що підтверджує факт їх спільного проживання з потерпілим. Також, в квітні 2013 року нею було подано заяву до Довгинцівського РВ з приводу її побиття чоловіком, де в поясненнях він пише про неї, як про свою жінку. А отже, вона не може бути засуджена за ст.185 ч.1 КК України. Судом не були взяті до уваги докази спільного проживання та ведення спільного господарства в 2014 році, що підтверджується наявністю домашнього відео та показами свідків. Суд в основу вироку поклав обставини, які належним чином доведені не були, а отже прийшов до висновків, що не відповідають обставинам справи. Всупереч закону, суд посилаючись тільки на пояснення ОСОБА_8 про те, що вони з 2011 року на підтримували сімейних відносин, врахував цю обставину встановленою, не взявши до уваги її пояснення, свідків та надані нею документи. Крім того, чоловік стверджує, що її діями була завдана шкода його здоров`ю та просив стягнути з неї моральну шкоду, але жодних доказів зазначеного суду не надав. Отже, вказаний вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , посилається на ті обставини, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обвинувачена заявляла суду клопотання про залучення до матеріалів кримінального провадження доказів в підтвердження факту спільного проживання з потерпілим до жовтня 2015 року та про допит свідків, які б підтвердили, що обвинувачена брала у них в борг гроші для лікування чоловіка, але судом було безпідставно відмовлено в задоволенні зазначених клопотань. Крім того, задовольняючи частково цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд не обґрунтував причинний зв`язок між спричиненими моральними стражданнями та кримінальним правопорушенням, не зазначив, в чому саме полягає суть моральних страждань потерпілого та чим це підтверджується, не зрозуміло, з яких міркувань виходив суд встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому. Отже, судом було ухвалено незаконний, необґрунтований та невмотивований вирок, який підлягає скасуванню.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження підтримала апеляцію захисника і вказала, що вона свою апеляцію також уточнює і просить направити справу на новий судовий розгляд з обставин викладених у апеляційній скарзі.

Захисник ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримав викладені в апеляційних скаргах вимоги та просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді потерпілий просив апеляції обвинуваченої і захисника залишити без задоволення .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведене у апеляційних скаргах обґрунтування, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої, захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.

Судом першої інстанції дотримано вимог КПК України.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченої у зазначених у вироку злочинних діях відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо неповноти судового слідства, незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними .

Як на докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинуваченої, потерпілого та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України.

Так судом досліджено всі обставини справи: допитана обвинувачена, потерпілий, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого і захисту на те, що судом покладено в основу вироку показання потерпілого .

Винуватість обвинуваченої, у скоєнні інкримінованого злочину при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду.

Так вина обвинуваченої у викрадені грошей потерпілого підтверджується заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення (а.с.к.п.5 протокол прийняття заяви); витягом з особового рахунку банківської картки ОСОБА_8 , з якого видно які суми були зняті за період з 15 вересня по 01 жовтня 2014 року (а.с.к.п.19,25,26-30).Крім того, обвинувачена у судовому засіданні визнавала частково свою провину і вказувала на те, що потерпілий дозволяв їй користуватися банківською карткою, тому вона знала пінкод картки , що вона дійсно банківську картку взяла в будинку на дачі, яка є спільною власністю її та потерпілого, з яким вона перебувала у шлюбі. Ключів від дачного будинку в неї не було, тому вона виламала двері. Вона кілька разів знімала гроші з картки, останній раз 01.10.2014р. Вказувала суми, яка вона знімала , а також вказала в суді про те , що вона взяла картку,але вона потерпілому про це не казала.
Крім того вона у судовому засіданні вказала, що гроші потерпілому повернула на що є розписки.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в 2012р., коли він перебував на лікуванні у лікарні, обвинувачена, його дружина, сказала, щоб він не з`являвся додому і з того часу він став проживати в дачному будиночку, вони припинили сімейні стосунки. Обвинувачена потрапила в дачний будиночок, зламавши двері. З будиночку вона викрала документи та банківську картку. Про це він дізнався 15.09.2014р., коли приїхав до дачного будиночку. Обвинувачена повернула йому гроші частками в сумі 2500 гривень, 2200 гривень та 600 гривень.
У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції, проаналізувавши зібрані по справі докази ,обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено та навів мотиви, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України обґрунтувавши кваліфікуючі ознаки, та вірно вирішивши питання про стягнення моральної шкоди, частково задовольнивши позов потерпілого.

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 , у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, навіть при невизнанні обвинуваченою своєї вини.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаного в суді потерпілого відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, немає.

Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі і об`єктивну сторону злочину. Так фактично обвинувачена визнала обставини, викладені в обвинувальному акті, але при цьому пояснила, що вона використовувала банківську картку потерпілого за його згодою і з метою повернення боргу, який є спільним її з потерпілим.
Але як вказано у вироку суду і з чим погоджується колегія суддів, вказані поясненні обвинуваченої спростовуються поясненнями потерпілого, обставинами, при яких обвинувачена заволоділа банківською карткою.
Крім того згідно пояснень потерпілого,шлюбні стосунки з обвинуваченою і спільне проживання припинене в 2012р., що підтверджується копією рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.02.2015р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , згідно якому, позивач, звертаючись з позовом до суду, вказав, що подружні відносини та спільне проживання припинені біля трьох років тому (а.с.148).
Обвинувачена заволоділа банківської карткою потерпілого, проникнувши у дачний будинок, де знаходилися документи потерпілого, зламавши двері, що підтверджується як поясненнями потерпілого, так і поясненнями обвинуваченої.
Тому суд правильно зробив висновок про те , що обвинувачена незаконно заволоділа банківського карткою потерпілого, з якої таємно викрала кошти потерпілого.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції

Тому необґрунтованим є наведене в апеляційних скаргах обвинуваченої та захисника твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винної, врахував сукупність всіх обставин вчиненого діяння.

Судом першої інстанції піддіно аналізу усі покази та докази, а тому, кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, як це вказав суд першої інстанції, є правильною та відповідає і підтверджена матеріалами кримінального провадження.

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з обвинуваченої моральну шкоду обґрунтувавши тим, що викраденням коштів потерпілий зазнав душевні страждання, втративши свої гроші з-за протиправних дій обвинуваченої, врахував при цьому тривалість страждань потерпілого, суму викрадених грошей, те, що вони не були останніми для потерпілого і були повернуті обвинуваченою і стягнув моральну шкоду - 1500 гривень.
Колегія суддів вважає, що в зазначеному випадку покарання визначено саме таке, яке є необхідним і достатнім для досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети з урахуванням вимог ст.65 КК України, ступіню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання .Порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для зміни чи скасування вироку перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої і захисника не підлягають задоволенню, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів,

-П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 . залишити без задоволення, а вирок вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_6 , засудженої за ч.1 ст. 185 КК України залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .