ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1257/15-к

09 грудня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Космачів, Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, громадянина України, освіта середня, приватний підприємець, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2014 року близько 04 год., перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_4 , умисно наніс останній два удари рукою по голові від яких вона впала на підлогу та продовжив наносити їй удари, в кількості більше п`яти, руками та взутими ногами по ногах, тулубу, руках, в результаті чого, ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді синців тильної поверхні лівої стопи, правого плеча та правої половини спини, перелом головки проксимальної фаланги 4-го пальця лівої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що ніколи руки на жінку не підіймав, бійки не вчиняв, заперечив факт нанесення ним потерпілій ударів, що спричинили їй тілесні ушкодження.

Незважаючи на це, винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушень стверджується дослідженими у суді доказами.

Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_4 , даних в судовому засіданні, вбачається, що потерпіла проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з донькою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 і його сім`єю. З чоловіком ОСОБА_5 вони розлучені, проживають окремо, однак інколи, перебуваючи в нетверезому стані, колишній чоловік приходить додому і вчиняє скандали, навіть наносить тілесні ушкодження. Так, 03 лютого 2014 року близько 04 год., колишній чоловік прийшов до будинку та вчинив сварку, в ході якої вдарив її два рази рукою в голову з правої і лівої сторони, після чого вона впала на підлогу, а він наніс їй більше 5 ударів взутими ногами по тулубу, руках та ногах. Свідком події була їх донька ОСОБА_7 , а син ОСОБА_8 припинив дії обвинуваченого вивіши його до іншої кімнати.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 03 лютого близько 04 год почула крик матері, встала і вийшла до коридору. Крики лунали з боку кухні. Там побачила батька, який був дуже п`яний і наносив удари ногами матері, яка лежала на підлозі. Сама припинити такі дії не змогла і покликала на допомогу брата, який відштовхнув батька від матері та вивів його.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що працює перукарем в перукарні "Іванна", що належить ОСОБА_4 . Так, на початку лютого 2014 року, ОСОБА_4 повідомила її про те, що вона перебуває на лікарняному, оскільки її побив чоловік. На роботу вона приходила в гіпсу, накульгуючи на ліву ногу. Знає, що в неї був перелом пальця на нозі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що в лютому 2014 року в ночі близько 04 год. почула крики, а саме голос ОСОБА_12 , яка кликала ОСОБА_8 на допомогу. Вранці побачила виламані вхідні двері, зі слів свекрухи ОСОБА_4 та ОСОБА_12 дізналася, що свкекор ОСОБА_5 побив свекруху.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що 03.02.2014 року близько 4 год між його батьками був конфлікт. Батько був п`яний, виламав двері, пошкодив замок та ручку. Він вивів батька з хати на двір, а потім відвів в іншу кімнату та положив спати.

Крім того, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами:

- прортоколом проведення слідчого експеременту від 26.09.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_4

- висновком експерта №36 від 07.02.2014 року, висновком експерта №59 від 24 лютого 2014 року та висновком експерта №355 від 12 жовтиня 2014 року .

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: умисному спричиненні 03.02.2014 року близько 04.00 год. ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою тривалий розлад здоров`я, які суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України .

Показання ж обвинуваченого суд розцінює, як неправдиві і такі, що переслідують мету уникнення відповідальності за скоєне.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні надані докази, суд приходить до висновку про наявність вини у діях ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, та призначає міру покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин та відповідно до вимог ст.75 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до пунктів 2, 3 та 4 частини 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-370, 373-377 КПК України, ст.ст.50,65,75,76 та ч.1 ст.122 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком - 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1