АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1467/15 Справа № 183/7558/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року.

Цим вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.2 ст.286 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цим же вироком з обвинуваченого ОСОБА_9 стягнуто на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 507,90 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн..

Згідно вироку ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

30.07.2014 року близько 21.00 години, водій ОСОБА_9 не маючи посвідчення водія, керуючи мотоциклом «Урал» без державного номера з коляскою (необладнаною), рухався по вул.Мотуза м.Перещепино Новомосковського району Дніпропетровської області, зі сторони вул.Шевченко в напрямку вул.Жовтневої м.Перещепино.

В цей час в зустрічному напрямку мотоциклу «Урал» без державного номеру, по своїй смузі руху, керуючи велосипедом «Україна», рухався велосипедист ОСОБА_7 ..

Водій ОСОБА_9 не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та в наслідок чого, навпроти будинку № 65, що розташований по вул.Мотуза м.Перещепино, не своєчасно вжив заходів до гальмування та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 ..

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді, сумісної тупої травми тіла: відкрито черепно-мозкової травми: перелому кісток обличчя та склепіння черепу (латеральної стінки правої верхньощелепної пазури, латеральної стінки правої орбіти та правої скроневої кістки) з забоєм лівої тім`яної частки, гемосинусами, забита рана правої надбрівної дуги, синців навколо обох очей, закритої травми черева з розривом селезінки, що ускладнилося внутрішньочеревною кровотечою (1000 мл темно-червоної крові), садна на животі, перелом обох сідничних кісток та правої лобкової кістки, розрив лобкового симфізу, закритого перелому обох кісток правого передпліччя (ліктьової та променевої), який ускладнився посттравматичної невропатії променевого та середнього нерву справа, закритої осколкового перелому діафізу (тіла) правої стегнової кістки, відкриті осколкові переломи обох кісток правої гомілки (велико та малогомілкової) у середній третині, забитої рани верхньої третини правої гомілки з розривом зв`язок правого надколінка, забитої рани у середній третині правої гомілки, забитої рани на лівому стегну, лівій сідниці, садна на грудній клітині, лівій гомілці, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що підтверджуються висновком експерта № 930/27 від 31.10.2014 року.

Таким чином, дії водія мотоциклу «Урал» без державного номеру ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що згідно висновку експерта № 70/27-812 від 12.11.2014 року знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

При цьому, технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія мотоциклу «Урал» без державного номеру ОСОБА_9 встановлювалася виконанням ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому їх виконати.

З апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду щодо нього скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та постановити свій вирок, яким, з урахуванням пом`якшувальних обставин у справі, призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.75 КК України, при цьому обвинувачений зазначає, що він визнав себе винним, активно сприяв розкриттю злочину, має позитивну характеристику, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 , який змінив свої апеляційні вимоги та просив вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання застосувавши ст.75 КК України, захисника ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляцію обвинуваченого, представника потерпілого ОСОБА_7 , прокурора, які заперечували проти задоволення апеляції обвинуваченого, та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 в скоєнні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказах і в апеляції не оскаржуються.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для відміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми і достовірними.

Відносно доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 про пом`якшення йому призначеного покарання, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для зміни вироку і не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, судом при призначені покарання було враховано, що ОСОБА_9 вчинив злочин, який віднесено до категорії тяжких, має позитивну характеристику.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом першої інстанції не встановлено.

Разом з тим, судом першої інстанції, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 не визнане обставиною яка пом`якшує йому покарання, оскільки останній не вчинив жодних дій, які могли б вказувати на його щире каяття, оскільки останній ні в якому розмірі не відшкодував спричинену шкоду потерпілому та при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції в повній мірі не визнав своєї вини, оскільки вважав винним в ДТП як себе так і потерпілого.

Крім цього, при призначені покарання обвинуваченому, судом першої інстанції врахована думка потерпілого та його законного представника, які просили суворо покарати обвинуваченого, призначивши йому покарання з реальним позбавленням волі.

Також, як вбачається з вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив дане ДТП, не маючи прав на керування транспортними засобами, в зв`язку з чим до нього не була застосована додаткова міра покарання передбачена ч.2 ст.286 КК України.

З урахуванням вище зазначеного, враховуючи всі обставини по даному кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання з застосуванням ст.ст.69,75 КК України, оскільки обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбуття призначеного покарання відсутні.

Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3