Провадження №1-кп/761/771/2015
В И Р О К
іменем України
18 грудня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006575 від 27 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 24 червня 2014 року приблизно о 20.20 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту напроти будинку № 39 по вул.О. Теліги в м. Києві, звернув увагу на потерпілу ОСОБА_5 , яка виходила з громадського транспорту на зупинці, та на шиї якої була прикраса у вигляді золотого ланцюжка. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 і раптово зірвав у неї з шиї належний їй золотий ланцюжок вартістю 1700 грн., відкрито викравши майно ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, визнав, щиро розкаявся. Пояснив, що 24 червня 2014 року приблизно о 20.20 годин, знаходячись біля будинку № 39 по вул. О. Теліги в м. Києві, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_5 золотий ланцюжок, який в подальшому він викинув, оскільки ланцюжок був розірваний. Зазначену вартість викраденого золотого ланцюжка 1700 грн. він не оспорює.
З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, обсягу викраденого майна та його вартості у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 24 червня 2014 року приблизно о 20.20 годин, вона перебувала по вул. О.Теліги в м. Києві, ОСОБА_4 зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 1700 грн. Завдану матеріальну шкоду їй не відшкодовано, проте вона не заявляє претензій будь якого змісту до обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире розкаяння ОСОБА_4 .
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини, які пом`якшують, та відсутність таких, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який вину визнав, розкаявся, раніше не судимий в силу ст. 89КК України, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, однак завдану матеріальну шкоду не відшкодував, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним та корисливим, обставини вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, з урахуванням ступеню суспільної небезпеки вказаного злочину необхідним і достатнім буде призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за вказаний злочин.
З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4 вину визнав, розкаявся, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, потерпіла не має до обвинуваченого претензій будь якого характеру, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, у зв*язку з чим його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов*язків відповідно до п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, зобов*язавши ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, і призначити покарання за ч.1 ст. 186 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на один роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов*язки.

Відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов*язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1