Справа №489/4305/15-к 07.10.2015 07.10.2015 07.10.2015
Провадження №11-кп/784/708/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: виправдувальний вирок Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001044 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

виправданий - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 , скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Під час апеляційного розгляду, прокурор просить, повторно дослідити письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, допитати свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також відтворити технічний запис судового в частині допиту вказаних свідків від 21.07.2015 року та ОСОБА_13 від 31.07.2015 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасовано.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.94 КПК України, неповно оцінив докази по справі, не в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок, що потягло за собою необґрунтоване виправдання ОСОБА_7 .

На думку апелянта, незрозумілим є висновок суду про те, що надані прокурором докази, не доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.

Вважає, що судовий розгляд є неповним, оскільки судом безпідставно відмовлено у долучені до матеріалів провадження 2 рапортів слідчого ОСОБА_14 за фактами ухилення ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, а також відмовлено у дослідженні рапорту заступника військового комісара ОСОБА_10 .

Крім того вважає, що судом допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки на військовозобов`язаного ОСОБА_7 не поширюються вимоги ст.15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо призову громадян України на строкову військову службу, не враховано та не застосовано судом вимоги ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також апелянт зазначає, що суд не в повній мірі оцінив показання свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , з яких фактично вбачається що хвороба фарингіт, не є небезпечною хворобою та не могла бути підставою для неявки ОСОБА_7 22.02.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з цим, вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Вважає, що вина ОСОБА_7 доведена у повному обсязі, а його покази спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування, ОСОБА_7 , було пред`явлено обвинувачення в тому, що він, будучи відповідно до ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та у зв`язку з проведенням часткової мобілізації згідно з Указом Президента від 14.01.2015 року №14/2015 «Про часткову мобілізацію» та ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», військовозобов`язаним запасу солдат Збройних Сил України, визнаний 19.02.2015 року, військово-лікарською комісією, придатним для проходження військової служби, отримавши під розпис мобілізаційне розпорядження про призначення до команди № НОМЕР_1 за військово-обліковою спеціальністю №586, та повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09.00 год. 22.02.2015 року, для відправлення у війська, умисно ухилився від призову за мобілізацією, не з`явившись у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; виправданого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виправдовуючи ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням в ухиленні його від призову за мобілізацією, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив зібрані по справі докази, провів їх аналіз та надав їм належну оцінку, а тому дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину.
Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Апеляційна скарга прокурора обґрунтована тим, що наведені докази судом оцінені неповно, не в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, із істотним порушенням кримінального процесуального закону, допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Як на доказ вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, апелянт посилається на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Однак, надані суду першої інстанції показання зазначених свідків, насамперед підтверджують факт наявності у ОСОБА_7 , гострого респіраторного захворювання, ще під час проходження військово-лікарської комісії 19.02.2015 року.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він працює заступником військового комісара Ленінського району. Про результати медичного огляду ОСОБА_7 , 19.02.2015 року складався висновок медичної комісії, при проходженні якої, у обвинуваченого було виявлено гостре захворювання та йому було видано мобілізаційне розпорядження і повістку на 22.02.2015 року для відправки у війська.

Свідок ОСОБА_11 показала, що є лікарем у військкоматі, обвинувачений проходив медичний огляд 19.02.2015 року і скаржився, що хворіє, у нього був встановлений фарингіт та надано декілька днів на лікування.

Свідок ОСОБА_12 показала, що їй, як старшому лікарю Ленінського РВК відомо, що 19.02.2015 року, ОСОБА_7 , проходив медичну комісію. За повідомленням лікаря, у обвинуваченого було виявлено гостре респіраторне захворювання та йому необхідно було надати декілька днів на лікування. Гостре респіраторне захворювання ніде не фіксувалося. Обвинувачений виявився придатним для військової служби.

Крім того, показання свідка ОСОБА_13 , який є лікарем центру первинної медико санітарної допомоги № 7, та видана ним довідка, про те, що ОСОБА_7 перебував на амбулаторному лікуванні з 23.02. по 27.02.2015 року з діагнозом гострий фаринготрахеіт, вказує на погіршення стану здоров`я обвинуваченого у зв`язку з хворобою.

Ст. 336 КК України передбачає відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, який є умисним злочином.

Те що, ОСОБА_7 , добровільно з`явився до військкомату, проходив медичний огляд для подальшої відправки у війська, однак через захворювання не зміг з`явитися до військкомату у визначений час, свідчить про відсутність наміру у ОСОБА_7 ухилитися від призову.

За такого, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вірно зазначив, що не було надано жодного доказу, який доводив би вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення та дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_7 підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Не зважаючи на те, що при проходженні медичної комісії 19.02.2015 року у ОСОБА_7 було виявлене захворювання, що підтвердили як лікарі, так і заступник військового комісара, йому, в той же день, була вручена повістка про прибуття 22.02.2015 року до Ленінського РВК.

Однак, як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_7 не зміг з*явитися за повісткою, так як продовжував хворіти та був вимушений звернутися за медичною допомогою.

Не з*ясувавши причин неприбуття ОСОБА_7 22.02.2015 року, військовий комісар вже 24.02.2015 року звернувся до Ленінського райвідділу міліції з повідомленням про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що спростовує доводи апелянта про тривалий час розшуку ОСОБА_7 співробітниками Ленінського РВК.

В апеляційній скарзі прокурор просив повторно дослідити письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, допитати свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також відтворити технічний запис судового засідання в частині допиту вказаних свідків від 21.07.2015 року та ОСОБА_13 від 31.07.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Перевіривши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, або неповноти судового розгляду судом першої інстанції, апеляційним судом не виявлено, тому підстави для повторного дослідження обставин кримінального провадження, відсутні.
Крім того, сам апелянт не заперечував, що технічний запис перебігу судового засідання відповідає дійсності.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 , постановлено відповідно до вимог ст. 370 КПК України, він є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України та виправдано за недоведеністю в його діянні складу цього злочину - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15