Справа № 1-62/2010 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янка Б.Я.;

при секретарі Корнуті Т.Б.;

з участю прокурора Коциби Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, військовозобовязаного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої він, як батько, зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, порушуючи право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний розвиток, впродовж тривалого часу: з серпня 2009 року по січень 2010 року, умисно, злісно, не зважаючи на попередження про необхідність виконання свого обовязку з боку державного виконавця, ухилявся від сплати встановлених рішенням Сколівського районного суду ( виконавчий лист № 2- 754 від 16.10.2009 року) коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто аліментів, в розмірі 1/2 частини із всіх видів свого заробітку, починаючи з 19.08.2009 року і до їх повноліття, на користь ОСОБА_6. Бездіяльність ОСОБА_1, яка була спрямована на невиконання рішень Сколівського районного суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 на утримання його трьох неповнолітніх дітей визначеної суми аліментів, виразилась у тому, що ОСОБА_1 з метою працевлаштування до центру зайнятості не звертався та не сплачував аліменти з тих грошей, які він періодично підзаробляв у різних людей, до рішень суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 аліментів віднісся легковажно, хоч і попереджався державним виконавцем про можливу кримінальну відповідальність, що призвело до заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 3 525 гривень станом на 01.02.2010 року.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджена іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, і фактичні обставини справи ніким не оспорювались.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухиляння від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (аліментів).

Обтяжуючих вину підсудного у вчиненні злочину обставин суд не вбачає.

При визначенні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також той факт, що потерпіла ОСОБА_6 просить його суворо не карати, оскільки підсудньому необхідно дати можливість влаштування на роботу для сплати заборгованості по аліментах. Підсудний негативно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього при обранні міри покарання ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обовязки.

Суд не вважає за необхідне застосовувати до підсудного ОСОБА_1 примусове лікування від алкоголізму, оскільки дане захворювання не становить суспільної небезпеки для здоровя інших осіб.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України до двох років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися у вказані органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Б.Я.Янко