АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009569 від 15.08.2014 року по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 16.06.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначено шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 16.06.2014 року, у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 2 місяці.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно, без мети збуту, придбала наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,204 г і зберігала його при собі до затримання її працівниками міліції, яке відбулося 13 серпня 2015 року біля 17 години поряд з будинком АДРЕСА_2 .
В поданій апеляційній скарзі із уточненнями обвинувачена, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання.

Вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував дані про її особу, а саме те, що вона має тяжке хронічне захворювання, в зв`язку з чим потребує постійної допомоги лікарів, яка в умовах слідчого ізолятора є недостатньою.

З урахуванням наведених обставин просить застосувати до неї положення ст.69 КК України та призначити їй більш м`яке покарання у виді штрафу. На підставі ст.72 КК України вирок Деснянського районного суду міста Києва від 16.06.2014 року виконувати самостійно.

У випадку її засудження до позбавлення волі, просить на підставі ст.84 КК України звільнити її від відбування покарання у зв`язку з її тяжкою хворобою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу із уточненнями та просили їй задовольнити, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який законом віднесений до категорії середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше судима, має тяжке захворювання, є постраждалою від Чорнобильської катастрофи, має на утриманні матір-пенсіонерку.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винної, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та протягом іспитового строку вчинила новий злочин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах призначив їй покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, призначаючи покарання в найнижчій межі, передбаченій санкцією частини 2 статті 309 КК України, судом першої інстанції враховані і ті обставини, про які обвинувачена зазначає у своїй апеляційній скарзі та на які посилалася під час апеляційного розгляду, а саме те, що вона має тяжке хронічне захворювання, є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має на утриманні матір-пенсіонерку.

Разом із цим, колегія суддів зазначені обставини, що пом`якшують покарання, не визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням даних про особу винної не вбачає законних підстав для застосуванням положень ст.69 КК України та призначення ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 309 КК України, або іншого, більш м`якого виду покарання.

Оскільки ОСОБА_8 вчинила новий злочин у період іспитового строку, встановленого їй вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2014 року, суд, діючи у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України, призначив покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 2 місяці.
Колегія суддів погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та пом`якшення призначеного їй покарання.

Не підлягають задоволенню і апеляційні вимоги ОСОБА_8 про її звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою на підставі ст.84 КК України, оскільки питання про звільнення від покарання за хворобою вирішується місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З наведених вище підстав колегія суддів вирок суду залишає без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10