Справа № 1-58/12
Провадження № 1/355/3/13
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2013 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лисюк О.Д.

при секретарях Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобов?язаний , одружений, має на утриманні малолітню доньку Злату, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, 4А кв. 3, раніше не судимого,

в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В с т а н о в и в :

Суд визнав доведеним, що 24 серпня 2011 року близько 18 години 20 хвилин в с. Коржах Баришівського району Київської області по вулиці Зоряна між сусідами ОСОБА_2, що має земельну ділянку та дачний будинок № 14 та ОСОБА_1, ділянка якого находиться навпроти виникла сварка з приводу підключення останнього до електротрансформатора та використання електроенергії поза лічильником.

В результаті сварки, ОСОБА_1 відштовхнув від себе ОСОБА_2 та вдарив її рукою по обличчю.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 5/1 від 05.04.2013 року у ОСОБА_2 мали місце кровонапливи в ділянці правого ока, на задній поверхні правої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу. Садно в надбрівній ділянці справа в проекції хвоста брови. Крововилив на слизовій оболонці нижньої губи по центру, травматична екстракція першого зуба нижньої щелепи справа.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого злочинного діяння грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини в умисному нанесенні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не визнав пояснивши, що 24 серпня 2011 року він, разом із своїм знайомим Сторожук, знаходилися на його земельній ділянці. В цей час, до них зайшла ОСОБА_2 та почала висловлювати свої претензії з приводу незаконного використання ним електричної енергії. На той момент ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп?яніння, а тому, за нею прийшов її чоловік, який просив ОСОБА_2 повернутися до свого домоволодіння. Проходячи повз паркан, який обмежує ділянку ОСОБА_4, ОСОБА_2 обперлася об нього і разом із жердиною впала. Оскільки все заспокоїлося, вони із Сторожук полягали спати, а вранці, син ОСОБА_2, який приїхав із міста Києва із своїми знайомими в кількості 3-х чоловік його побили.

Не дивлячись на повне не визнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєному злочині, його винність повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 24 серпня 2011 року перебуваючи на своїй дачній ділянці в с. Коржах Баришівського району, вона побачила, що на земельній ділянці ОСОБА_1 працює бетонозмішувач. Оскільки вона в їхньому кооперативі відповідає за електроенергію та знаючи, що до двору ОСОБА_1 не підключено електропостачання, то вирішила дізнатися, яким чином останній користується електроенергією. Не вислухавши її претензій, ОСОБА_1 накинувся на неї та почав наносити удари в різні частини тіла. Перелякавшись, вона почала кликати на допомогу свого чоловіка, який прибігши, забрав її. Ввечері того ж дня, вона поїхала в м. Київ де в поліклініці за місцем проживання їй зашили розбиту брову, а на наступний день вона пройшла медосвідування.

Вважає, що діями ОСОБА_1 їй заподіяні фізичні та моральні страждання в зв?язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 10 000 грн.

Відповідно до висновку експерта за № 5/1 від 05.04.2013 року ( а.с. 222-223) у ОСОБА_2 мали місце такі тілесні ушкодження: кровонапливи в ділянці правого ока, на задній поверхні правої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу. Садно в надбрівній лілянці справа в проекції хвоста брови. Крововилив на слизовій оболонці нижньої губи по центру, травматична екстракція першого зуба нижньої щелепи справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні були досліджені відмовний матеріал №1519/2 від 08.09.2011 року та відмовний матеріал № 1589 від 09.09.2011 року за заявою ОСОБА_2

В ході перевірки проведеної працівниками Баришівського РВ ГУ МВС України в Київськійобласті було встановлено факт сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та нанесення останнім ударів по обличчю потерпілої.

Даний факт був підтверджений поясненнями чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_5, який пояснював про сильну сварку своєї дружини із сусідом ОСОБА_1 та бачив, як останній вдарив його дружину по обличчю та відштовхнув від себе. Побачивши такі неправомірні дії, він прийшов за дружиною, яку забрав додому. Перевдягнувшись, та одразу ж поїхала в м. Київ звідки зателефонувала та повідомила про своє звернення за медичною допомогою.

В судовому засіданні покази свідка ОСОБА_5 перевірити не вдалося можливим, оскільки 10.12.2011 року останній помер.

Проте суд вважає, що покази ОСОБА_5 повністю узгоджуються із іншими матеріалами справи та не виникають у суда будь-яких сумнівів у своїй достовірності.

Таким чином, оцінюючи в сукупності встановлені та перевірені в судовому засіданні докази по справі суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому злочині доведена повністю. На думку суду по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і підлягає покаранню за вчинене.

Однак, стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності це передбачений КК певний проміжок часу, після вчинення злочину, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Передумовою такого звільнення відповідно до пунктів 1-5 ч.1 ст.49 КК України є вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину.

У пунктах 1-5 ч.1 ст.49 КК України встановлені диференційовані строки давності , а саме, два роки з дня вчинення злочину невеликої тяжкості, за який законом передбачене покарання, менш суворе, ніж обмеження волі.

Благополучним визнається таке закінчення строків давності, при якому особа, що вчинила злочин, протягом цих строків виконала дві умови: 1) не ухилялася від слідства та суду та 2) не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_1 вчинив злочин, в якому він визнаний винним 24.08.2011 року, тобто строк притягнення його до кримінальної відповідальності закінчився 24.08.2013 року.

Суд вважає, що даний строк закінчився для ОСОБА_1 благополучно не дивлячись на те, що постановою суду, відносно нього було обрано запобіжний захід утримання під вартою. Судом встановлено, що про порушення кримінальної справи, ОСОБА_1 не було нічого відомо, а тому, здавши в оренду свою квартиру в м. Києві, він, разом із своєю дружиною переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_6 та був затриманий працівниками міліції в приміщенні місцевого райвідділу міліції, куди прийшов працевлаштовуватися на роботу.

Таким чином суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання цивільного позову, заявленого ОСОБА_2 суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.328 КПК України ( в редакції 1960 року) на суд покладається обов?язок розв?язання цивільного позову у разі постановлення обвинувального вироку. У разі ж закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. В конкретному випадку ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, а тому, суд вважає за необхідне роз?яснити потерпілій ОСОБА_2 про її право на відшкодування завданої моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, суд

П о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в зв?язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 підписка про невиїзд скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Апеляція на постанову суду може бути подана протягом п?ятнадцяти діб з моменту її проголошення до апеляційного суду Київської області.

Головуючий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_6