ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-2111кМ15 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-2111КМ15 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року, ?
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця села
Покришів Брусилівського району
Житомирської області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_8 :
- з ОСОБА_7 510 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 5000 гривень відшкодування моральної шкоди;
- з ПАТ «Страхова група «ТАС» ? 7173 гривні у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень відшкодування моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого, процесуальні витрати і речові докази.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що
06 листопада 2013 року, близько 15 години 48 хвилин, він керуючи технічно справним автомобілем «Ford Tranzit», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на ньому по вулиці Більшовицькій у місті Коростишів зі сторони міста Житомира у напрямку центру міста Коростишів.
На перехресті вулиць Більшовицької та Грибоєдова, яке регулюється світлофором, ОСОБА_7 , порушивши вимоги п. п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виявленні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2121», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював поворот з вулиці Грибоєдова на вулицю Більшовицьку у напрямку міста Житомира.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ВАЗ-2121» ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 до обвинуваченого та ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасовано, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та

неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог веде мову про винуватість у ДТП іншого учасника ОСОБА_9 , який виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора. Автор скарги наголошує, що він вжив усіх необхідних і можливих заходів для запобігання зіткненню транспортних засобів, однак уникнути його не мав технічної можливості. Як зазначає засуджений, покладений в основу судових рішень висновок судово-автотехнічної експертизи про наявність у нього такої можливості ґрунтується на невірних вихідних даних щодо часу, який минув з моменту виїзду автомобіля «ВАЗ-2121» на смугу його руху до зіткнення транспортних засобів. Автор скарги стверджує, що він виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора та відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху розраховував, що й інші учасники дотримуються цих правил. Вказує, що органом досудового розслідування і судом були безпідставно відхилені клопотання захисту про проведення слідчих експериментів з учасниками ДТП для відтворення обстановки і обставин пригоди.
Суд апеляційної інстанції, на думку автора скарги, не здійснив належної перевірки аналогічних доводів, що були викладені в його апеляційній скарзі на вирок, і помилку суду першої інстанції не виправив. Більш того, ОСОБА_7 звертає увагу, що апеляційний суд за результатами повторного дослідження записів відеореєстраторів дійшов невірного висновку про виїзд на перехрестя автомобіля «Ford Tranzit» на жовтий сигнал світлофора.
Заслухавши доповідь судді, думки засудженого та прокурора, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Судове рішення апеляційного суду повинно відповідати передбаченим ст. 370 КПК України вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Наведених вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у своїй апеляційній скарзі на вирок місцевого суду ОСОБА_7 наводив докладні доводи про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, аналогічні викладеним у касаційній скарзі (т. 2, а. с. 180-185). Зокрема, обвинувачений акцентував увагу, що аварійну ситуацію було створено внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 , який виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а вихідні дані, покладені в основу висновку судово-автотехнічної експертизи про наявність у ОСОБА_7 у даній обстановці технічної можливості уникнути ДТП, не відповідають фактичним обставинам справи.
Всупереч вимогам ст. 419 КПК України, зазначених доводів апеляційний суд належним чином не перевірив, не дав на них вичерпних і переконливих відповідей, які б ґрунтувалися на об`єктивно з`ясованих обставинах, підтверджених всіма наданими сторонами дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності і взаємозв`язку, та положеннях закону.
Більш того, встановивши, за результатами перегляду у судовому засіданні записів відеореєстраторів, виїзд на перехрестя керованого засудженим автомобіля на забороняючий жовтий сигнал світлофора, суд апеляційної інстанції вийшов за встановлені ст. 337, ч. 4 ст. 404 КПК України межі висунутого обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_7 порушення положень пунктів розділів 8, 16 Правил дорожнього руху (проїзд на заборонний сигнал світлофора, порушення правил проїзду перехресть) не інкримінувалося .
Обов`язковими елементами об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є діяння водія, що полягають у порушенні передбачених нормами спеціального законодавства правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, та причинно-наслідковий зв`язок між такими порушеннями і наслідками у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
Відповідний зв`язок має місце тоді, коли допущене винним порушення правил закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені диспозицією відповідної частини статті.
Погодившись з висновками місцевого суду про порушення ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху і причинно-наслідковий зв`язок таких порушень із виникненням ДТП, внаслідок якої травмовано ОСОБА_8 , апеляційний суд залишив поза увагою факт виїзду на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора іншого учасника ДТП ОСОБА_9 .
Зазначена обставина вбачається з висновку судово-автотехнічної експертизи № 3/964 від 10 жовтня 2014 року про невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-2121» вимогам п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, а також постанови інспектора ВДАІ Коростишівського районного відділу УМВС України в Житомирській області від 20 січня 2014 року, про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПаП (т. 1, а. с. 92-96, 175-176).
Згідно з п. 7.28 Національного стандарту України ДСТУ 4092-2002 «Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосування та вимоги безпеки», усі світлофори, встановлені на одному світлофорному об`єкті, повинні працювати у взаємозалежних режимах, що дає підстави для висновку про неможливість одночасної заборони руху у напрямку руху автомобілів під керуванням ОСОБА_7 , і ОСОБА_9 на забороняючий сигнал світлофора.
Водночас, поклавши в основу прийнятого рішення дані висновку судово-автотехнічної експертизи № 3/964 від 10 жовтня 2014 року у частині причинно-наслідкового зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою дій ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ч. 10 ст. 101 КПК України та роз`яснень, наведених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».
Відповідно до наведених положень, висновок експерта не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд у повній мірі не з`ясував, діяння кого з водіїв були первинною причиною виникнення ДТП та не дав належної правової оцінки діям у відповідних умовах обвинуваченого, з урахуванням положень п. 1.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати, що й інші учасники виконують ці Правила.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що положення п. п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, в порушенні яких висунуто обвинувачення ОСОБА_7 , регламентують загальний порядок користування транспортними засобами і не регулюють дії водія в аварійній ситуації, яка виникла не з його вини, а була створена іншим учасником руху.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили апеляційному суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, а тому у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для скасування судового рішення.
Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду слід усунути порушення, вказані в цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній і касаційній скаргах обвинуваченого, та у межах висунутого обвинувачення прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

5-2111кМ15 У х в а л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-2111КМ15 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року,

Керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження 11 грудня 2015 року, о 9-й годині 15 хвилин.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3