Вирок
Іменем України
16.12.2015 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань- ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 25.02.2015 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-

сторона обвинувачення прокурор- ОСОБА_4

обвинувачений- ОСОБА_3 , суд,-

в с т а н о в и в:
досудовим розслідуванням встановлено, що 28.08.2014 року ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня, ОСОБА_3 вибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2014 року №201 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 28 стрілецької роти 8 стрілецького батальйону.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до положень ч.4 п.1. ст.24 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 28.08.2014 року, з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України з ІНФОРМАЦІЯ_3 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

09.02.2015 року близько 18:00 год. старший солдат ОСОБА_3 діючи умисно, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з метою ухилитися від проходження військової служби, не з`явився без поважних причин із звільнення у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та по теперішній час перебуває за її межами, чим вчинив дезертирство, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 ч.1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що дійсно самовільно залишив військову частину у зв`язку із сімейними обставинами. Він має бажання надалі проходити військову службу, як мобілізований військовослужбовець, розуміє, що поступив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, просить також суворо його не карати і не позбавляти волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.

При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, пом`якшуючі обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 408 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_3 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку не покидати територію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України без дозволу командира військової частини, а у разі його звільнення повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_3 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_1