АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001640 від 13.05. 2015 р., 16.05.2015 р., 19.09.2015 р.

28.10.2015 року ОСОБА_9 було повідомлено про зміну раніше повідомленої 07.10.2015 р. підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

29.12.2015 року прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, та заборонено йому залишати місце проживання, розташоване в АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 до 07.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просив її скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_9 інкримінують вчинення злочинів середньої тяжкості та тяжкого, крім того, він засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2015 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, а також існує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку захисника ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.177, 178,181 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді подання слідчого, врахувавши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, у клопотанні та в апеляційній скарзі прокурор не навів обґрунтування того, що лише тримання ОСОБА_9 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Прокурор довів лише обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України. А сама лише тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , та те, що він засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2015 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, не може бути самостійними підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому доводи прокурора про наявність у ОСОБА_9 судимості суперечать загальним засадам кримінального провадження, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення доки її вину не буде доведено і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2015 року не набрав законної сили, а тому ОСОБА_9 є особою, яка не має судимості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційних вимог прокурора.

Разом з цим, слідчий суддя районного суду при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту порушив вимоги ч.6 ст. 181 КПК України не визначивши строк такого запобіжного заходу, тому ухвала в цій частині підлягає приведенню у відповідність до вказаних вимог закону. На думку колегії суддів, застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту слід вважати застосованим на строк до 06.01.2016 р. (строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню).

Крім того, в резолютивній частині ухвали слідчий суддя, покладаючи на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, визначив : не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 в період часу з 20.00 год. до 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду. При цьому, згідно матеріалів клопотання ОСОБА_9 проживає АДРЕСА_1 . На думку колегії суддів вказана неточність є опискою та підлягає виправленню слідчим суддею суду першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 181,193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, - залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Вважати застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 06.01.2016 р.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :