Ухвала

іменем україни

13 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_8,

суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

при секретарі ОСОБА_11,

за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414, за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

уродженця с. Кірово Вільнянського району Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України,

уродженця та мешканця АДРЕСА_2,

не судимого, та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України,

уродженця та мешканця АДРЕСА_3, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2014 року

- ОСОБА_1 засуджено

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ОСОБА_2 засуджено

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ОСОБА_3 засуджено

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року вирок щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині засудження за ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України скасовано і провадження закрито. Вирок щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено: дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187 КК України зменшено строк покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного кожному з них майна.

В решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у звʼязку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених. Вважає, що суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність попередньої домовленості між усіма засудженими щодо заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України. Крім того, вважає, що апеляційним судом не надано належної оцінки доказам, які свідчать про наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умислу на вбивство ОСОБА_5, внаслідок чого безпідставно закрито провадження про їх обвинувачення за ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказує, що суд апеляційної інстанції не мотивував свого рішення належним чином.

Засудженим ОСОБА_2 подано заперечення на касаційну скаргу прокурора, у якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено за такі злочини.

Наприкінці лютого 2013 року ОСОБА_2 вступив у злочинну змову із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ «Перемога», поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я охоронця зазначеного підприємства ОСОБА_5 З цією метою 04 березня 2013 року, приблизно о 20 год. 30 хв. засуджені прибули на автомобілі ВАЗ 2106304 за адресою розташування товариства на вул. Матросова, 1-А у с. Шевченкове Вільнянського району Запорізької області. Під час слідування до місця події ОСОБА_1 визначив, що через те, що охоронець знає його в обличчя, до приміщення адміністративної будівлі першими зайдуть ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілого, використовуючи заздалегідь заготовлені ножі, здійснять напад на ОСОБА_5, подолають його опір та зв'яжуть, після чого до приміщення зайде він (ОСОБА_1) та, діючи спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заволодіє сейфом з грошовими коштами ТОВ «Перемога».

04 березня 2013 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_1, згідно досягнутої злочинної домовленості, шляхом вільного доступу через незакриті двері незаконно проникли до адміністративної будівлі ТОВ «Перемога», а ОСОБА_1 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою та чекати, поки інші із застосуванням ножів, тобто насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, здійснять напад на охоронця ОСОБА_5 та, подолавши опір, зв'яжуть його, чим виконають усі заздалегідь обумовлені дії.

Перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі ТОВ «Перемога», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забігли до кімнати відпочинку охоронця та напали на ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_2 наніс потерпілому не менше трьох ударів по шиї та тулубу, спричинивши легкі тілесні ушкодження, а також в область живота, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння, а ОСОБА_3 у той час наніс ОСОБА_5 не менше трьох ударів ножем по шиї та тулубу, спричинивши легкі тілесні ушкодження, та в область грудної клітки, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння.

Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, з метою вбивства ОСОБА_5 з корисливих мотивів, виходячи за межі досягнутої з ОСОБА_1 домовленості, нанесли ОСОБА_5 по одному удару ножами в область тулуба, чим спричинили тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, а коли потерпілий впав на підлогу, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 нанесли декілька ударів ногами в область спини, після чого скотчем, який їм заздалегідь надав ОСОБА_1, та дротами, які вони знайшли на місці події, зв'язали ОСОБА_5 руки та ноги, позбавивши потерпілого можливості рухатися та кликати на допомогу, таким чином виконали усі дії, передбачені досягнутою з ОСОБА_1 злочинною домовленістю.

Після скоєння нападу на ОСОБА_5 і спричинення йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_2, ОСОБА_1, та ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою, заволоділи грошовими коштами потерпілого в сумі 1000 грн. та його мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 400 грн., а потім заволоділи сейфом товариства, вартістю 1198 грн., у якому знаходилися грошові кошти ТОВ «Перемога» у сумі 33728 грн., грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 3300 грн., ОСОБА_7 - у сумі 15000 грн. та її майно, вартістю 1000 грн., а коли ОСОБА_5 зімітував настання смерті, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішивши, що потерпілий помер, зникли з місця події.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи поза межами злочинної домовленості з ОСОБА_1, спрямованої на розбій, поєднаний із проникненням до іншого приміщення та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, з метою вбивства потерпілого, спричинили ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження ножами у життєво важливі органи, тим самим виконали усі дії, які вважали за необхідні для доведення свого злочинного наміру до кінця, але смерть ОСОБА_5 не настала з причин, що не залежали від їх волі, оскільки потерпілому своєчасно була надана медична допомога.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги і заперечення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції з таких підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі зобов'язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення.

Згідно із ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов'язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За приписами статей 404 та 405 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.

За правилами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК.

Приймаючи рішення про часткове задоволення апеляційних скарг засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та постановляючи ухвалу про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та про перекваліфікацію дій ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України, апеляційний суд не дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції, видно, що апеляційний суд визнав, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини події, однак було надано неправильну юридичну оцінку діям засуджених. При цьому в ухвалі апеляційним судом не зазначено, які саме докази було досліджено під апеляційного розгляду справи, не було належно проаналізовано їх зміст та не наведено переконливих правових аргументів на підтвердження своїх висновків, також апеляційним судом не було зазначено, яким доказам, що містилися в обвинувальному вироку, місцевим судом було надано неправильну оцінку, що потягло необгрунтовану кваліфікацію дій засуджених. Наведені порушення свідчать про недотримання апеляційним судом принципу кримінального процесуального закону щодо безпосереднього дослідження доказів, що свідчить про формальний підхід до апеляційного перегляду рішення, постановленого в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження, всупереч вимогам ст. 2 КПК України відбувся формально, без дотримання належної правової процедури. Таким чином, ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом перешкодило суду касаційної інстанції дійти однозначного висновку щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України ухвала апеляційного суду у даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно урахувати вищевикладене, дати оцінку іншим доводам, викладеним у касаційній скарзі прокурора, розглянути кримінальне провадження в апеляційному порядку з дотриманням положень глави 31 КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10