Справа № 461/6973/13-к
Провадження № 1-кс/461/2709/13
У Х В А Л А

24.07.2013 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова Юрків О.Р.

при секретарі Чорненькій К.М.

з участю прокурора Баляна Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно зави від 28.05.2013 року ,-

В С Т А Н О В И В :

скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про кримінальне правопорушення відповідно до зави від 28.05.2013 року та зобовязання прийняти рішення про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 28.05.2013 року, мотивуючи скаргу тим, що зазначене повідомлення на день подачі даної скарги не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань всупереч нормам КПК України.

Скаржник в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, в якій вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просить таку задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечив, зазначивши, що доводи скаржника необґрунтовані, у повідомленні про злочин були відсутні достатні дані, що вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.05.2013 року ОСОБА_1 подано до прокуратури Львівської області заяву щодо вчинення суддями Львівського апеляційного адміністративного суду Левицькою Н.Г., Обрізком І.М., Хобор Р.Б. кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 366, 375 КК України.

Листом прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 надано відповідь №06/4-5858-13 від 06.06.2013 року, де вказано, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового слідства з питань вказаних у заяві ОСОБА_1 від 28.05.2013 року немає.

Відповідно до положень ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

В судовому засіданні встановлено, що у повідомленні ОСОБА_1 від 28.05.2013 року про кримінальне правопорушення відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення суддями Львівського апеляційного адміністративного суду Левицькою Н.Г., Обрізком І.М., Хобор Р.Б. кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 364, 366, 375 КК України, відсутні достатні дані, що вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення. Скаржником не конкретизовано протиправних дій суддів і в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частинами 1, 2 ст.126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, а вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім того, абзацами 1-4 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року Про незалежність судової влади розяснено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення. Голови судів та інші судді, які обіймають адміністративні посади в судах, органи суддівського самоврядування, кваліфікаційні комісії, Вища рада юстиції, органи та посадові особи законодавчої та виконавчої влади не мають повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статті може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що прокурором відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 не порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржника, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 214, 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно зави від 28.05.2013 року відмовити за безпідставністю.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя О.Р.Юрків.