Справа № 132/1727/15-к
Провадження №11-кп/772/904/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с. Білоусівка, Вознесенського

району, Миколаївської області,

житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

не судимий в силу ст. 89 КК України,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст.76 КК України, що зазначені у вироку, в тому числі не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_2 ,

громадянин України, раніше судимий:

30.09.2010 року Калинівським районним

судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України

до 3-х років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК

України звільнений від відбування покарання

з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

05.12.2011 року Калинівським районним судом

Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 297, ст. 71

КК України до 4-х років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі;

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_9 за даним вироком частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.12.2011 року - 1 рік обмеження волі, що складає 6-ть місяців позбавлення волі і остаточно йому призначено покарання у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_3 , громадянин України,

раніше судимий: 22.11.2010 року Калинівським

районним судом Вінницької області за ч. 2

ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст. 395, ст. ст.70, 71 КК України

до 5-ти років позбавлення волі; звільнений

умовно-достроково 10.07.2014 року з місць

позбавлення волі на 1 рік 1 місяць 1 день,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_10 за даним вироком частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22.11.2010 року і остаточно призначено йому покарання у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишено без розгляду.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 солідарно на користь держави 1673 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, в кінці січня 2015 року, у нічну пору доби, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів перелізли через паркан, потрапили на територію домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_4 та належить потерпілому ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_9 залишився стояти біля паркану та спостерігати, щоб не вийшов господар, а ОСОБА_8 в цей час, таємно з дерев`яної клітки здійснив крадіжку 5 кролів, вартістю 150 грн. за одного, на загальну суму 750 грн.
На початку лютого 2015 року, у нічну пору доби, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відчинення вікна, проникли до майстерні господарського приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_5 та належить потерпілому ОСОБА_14 , звідки таємно здійснили крадіжку електродрелі «Craft» CPD - 13/700, вартістю 372,67 грн., електродрелі «Craft» CPD - 13/1100, вартістю 349,20 грн., болгарки «Craft» CAG - 1125-900 E, вартістю 374 грн., бензопили «STIHL MS 280 Germany», вартістю 649,60 грн., електрорубанка «Craft» CH - 750P, вартістю 649,57 грн., шуруповерта «Einhell Global asl8-2GA», вартістю 584,25 грн., компресора ножного «Белавто старт», вартістю 174,00 грн., вартість яких була оцінена згідно висновку експерта № 410 від 13.05.2015 року та двох паяльних ламп вартістю 250 грн. за одну, на загальну суму 500 грн. Всього обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 викрали майна у потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 3653, 29 грн.
На початку березня 2015 року, в нічний час доби, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення металевої клямки вхідних дверей, проникли до господарського приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_3 та належить потерпілій ОСОБА_15 , звідки таємно здійснили крадіжку 7 курей, вартістю 50 грн. за одну, на загальну суму 350 грн.
На початку березня 2015 року, в нічний час доби, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення металевої клямки вхідних дверей, проникли до господарського приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_3 та належить потерпілій ОСОБА_15 , звідки таємно здійснили крадіжку алюмінієвого бідона, вартістю 564 грн. та садового оприскувача «Marolex Profession», вартістю 349 грн., вартість яких була оцінена згідно висновку експерта № 414 від 18.05.2015 року. Всього обвинувачені ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 викрали майна у потерпілої ОСОБА_15 на загальну суму 913 грн.
В середині березня 2015 року, в нічний час доби, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, відігнувши металеву скобу, проникли в погріб який розташований в АДРЕСА_6 та належить потерпілій ОСОБА_12 , звідки таємно здійснили крадіжку 25 скляних банок, ємністю по 0,5 л. кожна із м`ясним паштетом, 7 скляних банок, ємністю 1 л. кожна із м`ясним паштетом, 4 скляні банки, ємністю 3 л. кожна із салом, 4 скляні банки, ємністю 3 л. кожна із топленим смальцем, 1 пляшки олії, ємністю 1,5 л., пляшки спирту, ємністю 1,5 л. та різноманітної консервації з овочів. Всього обвинувачені ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 викрали майна у потерпілої ОСОБА_12 на загальну на суму 2000 грн.
На початку січня 2014 року, у нічний час доби, ОСОБА_9 , маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вийняття шибки вікна, проник в дачний будинок, який розташований в АДРЕСА_6 та належить потерпілій ОСОБА_16 , звідки таємно здійснив крадіжку 2 алюмінієвих каструль, ємністю 8 л., вартістю 34,50 грн. за одну, на загальну суму 69 грн., 2 алюмінієвих каструль, ємністю 5 л., вартістю 25,50 грн. за одну, на загальну суму 51 грн., вартість яких була оцінена згідно висновку експерта №415 від 08.05.2015 року та 2 алюмінієвих каструль, ємністю 10 л., вартістю 50 грн. за одну, на загальну суму 100 грн., 2 алюмінієвих каструль, ємністю 4 л., вартістю 25 грн. за одну, на загальну суму 50 грн., 1 емальованої миски, вартістю 70 грн. та чавунної сковороди, вартістю 50 грн. Всього обвинувачений ОСОБА_9 викрав майна у потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 390 грн.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_7 вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що у своєму вироку суд першої інстанції, застосовуючи стосовно ОСОБА_8 положення ст. 76 КК України, всупереч цього закону, зобов`язав його взагалі не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, чим порушив його право на вільне пересування. Також у вироку суд неправильно застосував до ОСОБА_9 ст. 72 КК України, визначивши останньому покарання, шляхом часткового приєднання призначеного покарання за оскаржуваним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду від 05.12.2011 року у виді 1 року обмеження волі, до якого ОСОБА_9 не засуджувався. У цьому ж вироку щодо ОСОБА_10 , при призначенні йому покарання за сукупністю вироків, суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме положення ст. 72 КК України. Крім того вказує, що відповідно до положень ч. 4 ст.374, ч.2 ст.124 КПК України та роз`яснень постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 року, у справі по якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених. Однак, всупереч цих вимог закону, суд стягнув із засуджених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 судові витрати в розмірі 1673 грн. 58 коп. на користь держави в солідарному порядку.
Крім того зазначає, що у вступній частині вироку щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в порушення вимог ч. 2 ст. 374 КПК України, не вказано про їх умовно-дострокового звільнення від призначених за попередніми вироками покарань; щодо ОСОБА_10 не вказано про заміну йому призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, що у подальшому вплинуло на правильність прийняття у провадженні судового рішення. Прокурор просить вирок стосовно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 змінити та вказати:
- у вступній частині вироку на те, що ОСОБА_9 ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.10.2013 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Калинівського районного суду від 05.12.2011 року на 1 рік 11 місяців 11 днів позбавлення волі;
- у вступній частині вироку на те, що постановою Вінницького районного суду від 04.03.2014 року ОСОБА_10 замінено невідбуту частину покарання за вироком Калинівського районного суду від 22.11.2010 року у виді позбавлення волі на більш м`яке з невідбутою частиною 1 рік 5 місяців 23 дні обмеження волі та за постановою Крижопільського районного суду від 10.07.2014 року він звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 1 місяць 1 день обмеження волі.
У резолютивній частині вироку, відповідно до п. 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Виключити з резолютивної частини вироку при призначенні покарання ОСОБА_9 вказівку про застосування вимог ст. 72 КК України. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавленні волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_9 вважати визначеним шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України покарання ОСОБА_9 вважати визначеним шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду від 05.12.2011 року і остаточно - у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.
При призначенні остаточного покарання ОСОБА_10 застосувати вимоги ст. 72 КК України та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України покарання ОСОБА_10 визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду від 22.11.2010 року і остаточно - у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_8 - 519,56 грн., з ОСОБА_9 634,46 грн., з ОСОБА_10 519,56 грн. на користь держави в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз.
В решті вирок просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України Апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини, фактичні обставини та юридична кваліфікація дій кожного з обвинувачених в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року визначено, що суди мають додержуватись вимог Кримінального процесуального кодексу України про мотивування у вироках висновків щодо виду і розміру призначеного обвинуваченому покарання, яке має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Пунктом 2 частини 1 ст.76 КК України передбачений обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Проте, суд першої інстанції у своєму вироку, всупереч положень закону, застосовуючи щодо ОСОБА_8 ст. 76 КК України, зобов`язав його не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, чим порушив його право на вільне пересування, гарантоване Конституцією України.

Таким чином, суд в частині засудження ОСОБА_8 , неправильно застосував кримінальний закон, а саме вимоги ст. 76 КК України, у зв`язку з чим вирок щодо нього в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, з поміж іншого, зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, покарання, призначене по кожному обвинуваченню, що визнане судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 раніше засуджувався до покарання у виді позбавлення волі. Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 26.09.2013 року звільнений від відбування призначеного покарання умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 11 днів, а кримінальні правопорушення, за які його засуджено вироком Калинівського районного суду, вчинив у період умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі, а саме у січні 2014 року та січні лютому 2015 року.

Проте, в порушення вимог ст. ст. 370, 374 КПК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, Калинівський районний суд, ухвалюючи вирок, в частині засудження ОСОБА_9 , дійшовши переконання про необхідність призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків, застосував вимоги ст. ст. 71, 72 КК України та визначив обвинуваченому покарання шляхом часткового приєднання призначеного покарання за оскаржуваним вироком та не відбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду від 05.11.2011 року у виді 1 року обмеження волі, до якого ОСОБА_9 не засуджувався.

Згідно матеріалів провадження не відбута частина покарання у ОСОБА_9 складає 1 рік 11 місяців 11 днів позбавлення волі.

Отже, при ухвалені вироку щодо ОСОБА_9 Калинівський районний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню - ст. 72 КК України, що є підставою для зміни вироку стосовно останнього.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. ст. 370, 374 КПК України та роз`яснення п. 29 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року в частині засудження ОСОБА_10 , який раніше засуджувався вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22.11.2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст. 395, ст. ст.70, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду від 04.03.2014 року ОСОБА_10 замінено невідбуту частину покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на більш м`яке з невідбутою частиною 1 рік 5 місяців 23 дні обмеження волі та за постановою Крижопільського районного суду від 10.07.2014 року він звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 1 місяць 1 день обмеження волі.
При ухвалені вироку щодо ОСОБА_10 суд першої інстанції, призначаючи йому покарання за сукупністю вироків, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме вимоги ст. 72 КК України, у зв`язку з чим вирок стосовно останнього підлягає зміні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку з поміж іншого, зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за епізодом крадіжки, вчиненої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з майстерні ОСОБА_14 , проводилась судового-товарознавча експертиза вартість якої становить 614,40 грн. та судово-дактилоскопічна експертиза, вартістю 368,28 грн. За епізодом крадіжки, вчиненої ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з господарського приміщення ОСОБА_15 проводилась судово-товарознавча експертиза вартістю 384 грн.; за епізодом крадіжки вчиненої ОСОБА_9 з дачного будинку ОСОБА_16 - судово-товарознавча експертиза, вартістю 306,90 грн.

Проте, ухвалюючи вирок, суд, всупереч вимог закону, прийняв рішення про стягнення із засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави 1673, 58 грн. судових витрат в солідарному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку, з поміж іншого, зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження та проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Всупереч наведених вимог закону судом першої інстанції у вступній частині вироку стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не зазначені відомості щодо умовно-дострокового звільнення їх від призначених за попередніми вироками покарань. Також, щодо ОСОБА_10 не зазначено про заміну йому призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, що у подальшому вплинуло на правильність прийняття стосовно нього судового рішення.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурора при обґрунтуванні ним необхідності зміни вироку стосовно ОСОБА_9 , допущена помилка у даті прийняття ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.10.2013 року, оскільки за матеріалами провадження такої ухвали немає, проте згадується про ухвалу цього ж Бережанського районного суду стосовно останнього від 26.09.2013 року (а.с.83).

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, вирок стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - змінити.

Вказати у вступній частині вироку на те, що ОСОБА_9 ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 26.09.2013 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.12.2011 року на 1 рік 11 місяців 11 днів позбавлення волі;
в тій же частині вироку вказати на те, що постановою Вінницького районного суду від 04.03.2014 року ОСОБА_10 замінено невідбуту частину покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22.11.2010 року у виді позбавлення волі на більш м`яке з невідбутою частиною покарання 1 рік 5 місяців 23 дні обмеження волі та постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року він звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 1 місяць 1 день обмеження волі.
В резолютивній частині вироку вказати, що відповідно до п. 2 ст. 76 КК України, засудженого ОСОБА_8 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування до ОСОБА_9 вимог ст. 72 КК України та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавленні волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_9 вважати визначеним шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України покарання ОСОБА_9 вважати визначеним шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та не відбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.12.2011 року і остаточно - у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.
Вказати в резолютивній частині вироку про призначення ОСОБА_10 остаточного покарання із застосуванням вимог ст. 72 КК України та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України покарання ОСОБА_10 визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та не відбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 22.11.2010 року і остаточно призначити йому покарання у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.
Стягнути із засуджених на користь держави в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз: з ОСОБА_8 - 519,56 грн., ОСОБА_10 519,56 грн., ОСОБА_9 634,46 грн.
В решті вирок - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які перебувають під вартою, протягом того ж строку з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: