АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000134 від 19 серпня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Судак Феодосійського району Автономної Республіки Крим, зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 258, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Тирасполі (Молдова), зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 263-1 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в селищі Горяне Городецького району Вітебської області (Білорусія), зареєстрована та проживає у АДРЕСА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Воронежі ( Російська Федерація), який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_10 ,
сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року обвинувальний акт від 16 квітня 2015 року та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 19.08.2014 року, за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 258, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 263-1 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України, - повернуто прокурору прокуратури м. Києва з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На обґрунтування свого рішення суд послався на те, що в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , та кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не міститься персоніфікованого формулювання тексту обвинувачення відносно кожного з притягнутих до відповідальності; відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, вчиненого кожним з обвинувачених, а, крім того, в обвинувальному акті не зазначені обставини виникнення умислу у обвинувачених, мотив та мета вчинення кримінальних правопорушень, що суперечить вимогам п.2 ч.1 ст. 91 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції під час підготовчого провадження, прокурор, який здійснює процесуальне керівництво, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу підготовчого судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в частині повернення обвинувального акту з додатками прокурору скасувати та призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000134 на підставі обвинувального акту.
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, бо слідчим при складанні обвинувального акту були дотримані вимоги ст. 291 КПК України, зокрема, щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
При цьому апелянт посилається на те, що згідно до змісту статті 291 КПК України ця норма передбачає лише вимоги щодо відомостей, які має містити обвинувальний акт, а будь які вказівки щодо форми обвинувального акту у КПК України відсутні.
07 серпня 2015 року адвокат ОСОБА_11 , діючи в інтересах ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, які надійшли до апеляційного суду міста Києва 14 серпня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, висловлення обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти апеляційних вимог і просили судове рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначені відомості, які обов`язково повинні міститися в обвинувальному акті, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акту в кримінальному провадженні № 000134 від 19.08.2014 року, складеного старшим слідчим в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_13 та затвердженого прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 16 квітня 2015 року, він містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; прізвище, ім`я, по батькові та відомості про займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожного з чотирьох обвинувачених; відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; відомості про розмір витрат на залучення експертів під час досудового розслідування; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив ( а.с. 33-41).
До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування ( а.с. 46-49).

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що ухвала суду про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 258, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 263-1 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України, прокурору в зв`язку з невідповідністю цього акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, є необґрунтованою, винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та формулюється обвинувачення як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а що стосується обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ст.91 КПК України, то ці обставини підлягають з`ясуванню та перевірці доказами під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження.

06 серпня 2015 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
14 серпня 2015 року до початку судового засідання прокурором було внесено клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, з огляду на те, що 18 серпня 2015 року закінчується строк дії ухвали суду від 19 червня 2015 року про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, але передбачені ст. 177 КПК України ризики не зменшилися, в разі визнання судом його провини йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна.

18 серпня 2015 року безпосередньо в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 подав клопотання про скасування запобіжного заходу обраного щодо його підзахисного, посилаючись на те, що ризиків, на які посилається прокурор, на теперішній час не існує, ОСОБА_6 має родину і утриманців, репутацію порядної людини, постійне місце проживання.

Заслухавши пояснення прокурора, який просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою та заперечував проти клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора і підтримали клопотання захисника, вивчивши матеріали обвинувального акту та додатків до нього, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, убачається, що 17 квітня 2015 року до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000134 від 19.08.2014 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 263-1 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України.
Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 20 квітня 2015 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та встановлено строк дії ухвали до 19 год.15 хв. 19 червня 2015 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 був продовжений до 18 серпня 2015 року включно.

Відповідно до положень ч.4 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Оскільки, згідно з положеннями п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному порядку є складовою частиною судового провадження і судове провадження не завершене до спливу продовженого строку, суд апеляційної інстанції не позбавлений повноважень вирішувати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, наявність можливості переховуватися від суду, продовжити протиправну діяльність, тим самим негативно вплинути на хід судового розгляду, і ці ризики на теперішній час не зменшилися.

Колегія суддів також враховує міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема наявність у нього родини й утриманців двох неповнолітніх дітей, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого, але уважає недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу з огляду також на те, що ч.5 ст. 176 КПК України передбачена заборона застосування до осіб, які обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, злочину, передбаченого ст. 258 КК України, інших більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотань захисника ОСОБА_11 про скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Києва, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000134 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про скасування запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000134 від 19.08.2014 року щодо запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк тримання під вартою на 30 діб до 17 вересня 2015 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

___________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1432/2015, Категорія КК: ч.1 ст.14, ч.1 ст.258, ч.263, ч.2 ст. 263-1
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1