н/п 1-кс/640/8561/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6
ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ісламської Республіки Іран, громадянина Великобританії, не судимого, з вищою освітою, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, -
встановив:
09.12.2015 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання прокурор вказує, що у 2010 - 2011 році, точна дата не встановлена в ході досудового розслідування, громадянин Великобританії ОСОБА_4 прибув до України та оселився на постійне проживання у м. Харкові.
Навесні 2012 року, точна дата не встановлена в ході досудового розслідування, ОСОБА_4 познайомився з громадянкою України ОСОБА_8 та через деякий час став підтримувати із нею близькі стосунки, а 09.07.2013 вступив у шлюб з нею. При цьому ОСОБА_8 потай від ОСОБА_4 підтримувала інтимні стосунки з ОСОБА_9 , який періодично надавав тому послуги таксі.
В цей же період часу ОСОБА_4 на території України придбав квартиру АДРЕСА_2 і автомобіль «Hyundai Accent », державний номер НОМЕР_1 , які зареєстрував на ОСОБА_8 .
Після одруження у 2013 році, точна дата не встановлена в ході досудового розслідування, ОСОБА_4 стало відомо про наявність між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 інтимних стосунків і він систематично став висловлювати останній невдоволення цим. При цьому ОСОБА_4 наполягав на припиненні даних стосунків та натякав, що йому відомо домашню адресу ОСОБА_9 та він може розібратися із ним і незаконним шляхом, оскільки в Україні за гроші можна вирішити будь-яке питання, а в нього є достатньо грошей для цього.
Оскільки ОСОБА_8 не звертала уваги на ці вимоги та погрози і продовжувала підтримувати інтимні стосунки з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 з жовтня - листопада 2013 року, точні час, місце та способи не встановлені в ході досудового розслідування, почав періодично висловлювати аналогічні вимоги ОСОБА_9 , погрожуючи вбити його у разі їх невиконання.
У травні 2015 року, точні час та місце не встановлені в ході досудового розслідування, ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_4 про свій намір розірвати із ним шлюб і вступити в подальшому в шлюб з ОСОБА_9 . ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль «Hyundai Accent », державний номер НОМЕР_1 , оформлені на ОСОБА_10 і у разі розірвання із ним шлюбу залишаться у неї, став обмірковувати шляхи залишення за собою права на дане майно. Усвідомлюючи, що одним із таких шляхів є шлях запобігання розірванню їх з ОСОБА_8 шлюбу, а також відчуваючи особисту неприязнь та ревнощі до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 вирішив вбити його.
Не бажаючи власноручно скоювати вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_4 став підбирати виконавця запланованого ним злочину, враховуючи той факт, що потерпілий обережний та надає послуги таксі переважно особам, з якими знайомий, або тим, хто не викликає у нього сумнівів. Достовірно знаючи, що знайомий йому ОСОБА_11 , який проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції і має навички поводження з вогнепальною та іншою зброєю, особисто знайомий з ОСОБА_9 і за своїми особистими якостями здатен за гроші скоїти злочин, ОСОБА_4 вирішив запропонувати йому скоїти вбивство ОСОБА_9 за винагороду в сумі 5000 доларів США.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 у червні 2015 року, точні час та місце не встановлені в ході досудового розслідування, зустрівся з ОСОБА_11 та запропонував останньому скоїти вбивство ОСОБА_9 за винагороду в сумі 5000 доларів США, з чим той погодився.
Отримавши від ОСОБА_11 згоду на скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_4 протягом послідуючого часу, особисто керуючи підготовкою вказаного злочину:
-надавав ОСОБА_11 відому йому інформацію про ОСОБА_9 , а саме відомості про маршрути пересування, місця проживання та тимчасового перебування, номер і модель автомобіля,
-особисто стежив за пересуванням ОСОБА_9 , з`ясовуючи його розклад дня,
-передав ОСОБА_11 раніше придбаний травматичний пістолет «Stalker» та набої до нього, який був останнім в подальшому використаний під час вчинення злочину.
ОСОБА_11 , діючи в межах злочинного умислу, спрямованого на скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 , використовуючи отриману від ОСОБА_4 інформацію, протягом червня 2015 року, точні час та місце не встановлені в ході досудового розслідування, з метою підготовки до його реалізації відстежував шляхи пересування потерпілого та випробував в дії травматичний пістолет «Stalker».
Крім того, ОСОБА_11 , бажаючи у повному обсязі виконати замовлення ОСОБА_4 , а саме вбити ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що потерпілий відповідно до особистих якостей, буде чинити опір, з метою забезпечення реалізації свого злочинного наміру запропонував ОСОБА_12 прийняти участь у скоєнні злочину, запропонувавши за це винагороду в сумі 2500 доларів США, але той відмовився.
Таким чином, ОСОБА_4 підібрав ОСОБА_11 для скоєння за грошову винагороду умисного вбивства ОСОБА_13 , та особисто керував його підготовкою, а саме надав виконавцю необхідну інформацію щодо особи, маршрутів пересування, місць проживання та тимчасового перебування, номер і модель автомобіля потерпілого, а також передав травматичний пістолет «Stalker», який був тим застосований, тобто організував вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи та сприяв своїми діями його виконанню.
Отримавши стосовно ОСОБА_9 інформацію, достатню для скоєння його вбивства, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 вирішили реалізувати їх злочинний намір 29.06.2015. Для цього ними був розроблений план, згідно з яким ОСОБА_14 на вулиці під приводом здійснення поїздки зупинить автомобіль ОСОБА_9 і запропонує йому поїхати до с. Кулиничі м. Харкова, де на території лісопосадки по вул. Животноводів, в якому його діям не зможуть завадити сторонні особи, здійснить вбивство потерпілого.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, переслідуючи потерпілого, ОСОБА_11 наздогнав останнього, та маючи намір, направлений на заподіяння смерті потерпілому, усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій можуть настати наслідки у вигляді позбавлення життя потерпілого, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та допускаючи настання зазначених наслідків, наніс потерпілому, який знаходився у положенні лежачи обличчям вниз, серію ударів тупим твердим предметом.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_11 накинув на шию ОСОБА_9 мотузку, яку він попередньо взяв з собою, та спричинив здавлювання органів шиї потерпілого, внаслідок чого сталась механічна асфіксія, яка, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1235-С/15 від 31.07.2015, стала причиною смерті ОСОБА_9 .
Упевнившись, що ОСОБА_9 помер, ОСОБА_11 з місця події зник та повідомив ОСОБА_4 про скоєне ним вбивство потерпілого.
Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , тобто виконання замовлення ОСОБА_11 у невстановлені досудовим слідством час та місці зустрівся з ОСОБА_4 та отримав від нього матеріальну винагороду у вигляді 5000 доларів США.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленій підозрі; вказав, що органом досудового розслідування суду не надано доказів щодо обґрунтованості підозри відносно нього, слідчі дії, які проводились у його присутності, а саме обшук його приміщення, відібрання зразків слини для проведення молекулярно-генетичної експертизи, проведені з грубим порушенням його прав. Перекладач при зазначених слідчих діях йому не надавався, до нього були застосовані недозволені методи ведення досудового слідства, а саме йому погрожували застосуванням фізичного насильства. Він тричі звертався зі скаргами до прокурора щодо незаконних дій органу досудового розслідування, в тому числі з приводу незаконного вилучення його особистих речей та грошових коштів. Але відповіді до даного часу не отримав.
Захисник підозрюваного заперечував в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, недоведеність підозри, просив застосувати запобіжний захід відносно його підзахисного із визначенням застави, або домашній арешт.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши, залучені до клопотання матеріали, встановив наступне.
07.10.2015 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство на замовлення, тобто умисне противоправне позбавлення життя іншої особи на замовлення, вчинене із корисних спонукань.
07.10.2015 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 на шістдесят днів, тобто до 06.12.2015 до 18.00.
03.12.2015 р. ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 31 січня 2016 року, без визначення застави.
09 грудня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України організація та пособництво в умисному вбивстві на замовлення, тобто умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині на замовлення, вчинене із корисних мотивів.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 ;
-показаннями ОСОБА_8 , яка вказала, що після зникнення ОСОБА_9 вона запідозрила, що його вбили і імовірними виконавцями злочину можуть бути її чоловік ОСОБА_4 і його знайомий ОСОБА_11 . Вказане припущення вона зробила оскільки її чоловік знав, що вона підтримує інтимні стосунки із ОСОБА_9 і ревнував її, а ОСОБА_11 був єдиною особою, якій довіряв ОСОБА_16 , крім того він проходив службу в зоні проведення антитерористичної операції;
-показаннями ОСОБА_12 , який показав, що він підтримує дружні стосунки з ОСОБА_11 , наприкінці червня 2015 року останній запропонував йому скоїти умисне вбивство людини за грошову винагороду, на що він відмовився. Під час розмови ОСОБА_11 розповів, що вчинити даний злочин йому запропонував його знайомий на ім`я ОСОБА_17 ;
-протоколом впізнання особи за фотознімками, під час якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 , як особу на ім`я ОСОБА_17 , яку він бачив в компанії ОСОБА_11 ;
-показаннями ОСОБА_12 , наданими ним під час слідчого експерименту;
-протоколом огляду місця події, проведеним в лісосмузі за місцем проведення слідчого експерименту із ОСОБА_12 , в якому зафіксовано факт виявлення та вилучення стріляних гільз;
-протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого вилучено стріляну гільзу та інші предмети;
-протоколом додаткового огляду місця події лісосмуги по вул.Животноводів с. Кулиничі Фрунзенського району м. Харкова, в якому зафіксовано факт виявлення та вилучення пістолету «Stalker M906»;
-протоколом впізнання предметів за фотознімками за участю ОСОБА_8 , в якому зафіксований факт впізнання нею серед інших пістолету «Stalker M906», як схожого на пістолет, що вона бачила у ОСОБА_18 ;
-протоколом впізнання предметів за фотознімками за участю ОСОБА_12 , в якому зафіксовано факт впізнання ним серед інших пістолету «Stalker M906», як схожого на той, з якого він стріляв разом із ОСОБА_11 26-27 червня 2015 року в лісосмузі поблизу 602 мікрорайону м. Харкова;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , яка показала, що на їй відомо від ОСОБА_9 , що на адресу останнього надходили погрози у зв`язку із тим що він зустрічався із ОСОБА_8 ;
-висновком молекулярно-генетичної експертизи № 414 від 27.10.2015 відповідно до якого на пістолеті «Stalker M906» виявлені сліди крові, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 , а також клітини з ядрами на магазині, які збігаються з генетичними ознаками слини ОСОБА_11 і клітини з ядрами на двох патронах, які є змішаними і містять генетичні ознаки, які присутні у слині ОСОБА_11 і ОСОБА_18 .
Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_4 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти життя та здоров`я потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що на даний час, вина ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину підтверджується у тому числі і показаннями свідків, одним з яких є його дружина ОСОБА_8 , враховуючи, що підозрюваному відкриті протоколи допитів свідків для обґрунтування застосування запобіжного заходу, і, перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ним скоєно особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачена максимальна міра покарання у вигляді довічного позбавлення волі, будучи громадянином іншої держави і маючи у розпорядженні значні суми грошових коштів (виявлені під час проведення обшуку за місцем мешкання і повернені на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова) та паспорт на ім`я ОСОБА_20 , про який у своїх свідченнях вказує ОСОБА_8 і який не був вилучений під час проведених у нього обшуків, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або виїхати за межі держави, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Крім того, враховуючи, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення, а саме механізм передачі грошових коштів ОСОБА_11 , відсутність даних про майно потерпілого, місцезнаходження якого до теперішнього часу не встановлено, а також враховуючи позицію підозрюваного, який не визнав провину, є підстави вважати, що підозрюваний може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України).
Зважаючи на те, що відповідно до даних, отриманих в ході досудового розслідування, кримінальне правопорушення злочин, інкримінований ОСОБА_11 і ОСОБА_21 , був заздалегідь спланований, після його вчинення в продовж тривалого часу ретельно приховувався, що з урахуванням відмови від дачі показів підозрюваними ОСОБА_11 і ОСОБА_22 свідчить про небажання останніх сприяти органам досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також вказує на завзятість їх злочинних намірів і схильність останніх до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень злочинів (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).
Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинили чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Заява підозрюваного щодо застосування до нього незаконних методів, а саме проведення з ним слідчих дій (обшук його приміщення, відібрання зразків слини для проведення молекулярно-генетичної експертизи), проведених на його думку з грубим порушенням його прав, відсутність перекладача при зазначених слідчих діях, застосування фізичного насильства та погроза його застосування, повинні бути перевірені процесуальним керівником прокурором в порядку ст. 206 КПК України.
Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Застосувати відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 06 лютого 2016 року, без визначення застави.
Зобов`язати прокурора відділу прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.
В порядку ст. 206 КПК України доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо загрози застосування до нього насильства, а також порушення його прав при проведені слідчих дій працівниками поліції.
Встановити строк дії ухвали до 06 лютого 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1