1-кп/357/1017/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003609 від 07.09.2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Самгородка, Сквирського району Київської області, українки, громадянки України, з базовою загальною освітою, вдови, маючої на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, несудимої, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , і

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бесідки, Ставищанського району Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною освітою, розлученого, не працюючого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

Обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
6 вересня 2015 року, близько 09 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір?ї будинку АДРЕСА_3 , куди прийшли з метою з?ясування стосунків з ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, застосувавши до ОСОБА_6 насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось у тім, що ОСОБА_5 повалив останню на землю та утримував її за горло, відкрито викрали у ОСОБА_6 мобільний телефон, марки «Nokia 101», вартістю 270 грн., з флеш-картою пам`яті об`ємом 2 Гб., вартістю 80 грн., та двома сім-картами операторів мобільного зв?язку: «Діджус» - вартістю 25 грн., та «Київстар», вартістю 25 грн., якого ОСОБА_4 , у той час, коли ОСОБА_5 утримував останню на землі, дістала з кишені светра потерпілої.

Відкрито заволодівши належним ОСОБА_6 мобільним телефоном ОСОБА_4 і ОСОБА_5 покинули місце події, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду в сумі 400 грн..

Допитана судом ОСОБА_4 повністю визнала себе винуватою у вчиненому і в повному обсязі підтвердила факт відкритого, за встановлених досудовим слідством обставин, викрадення 06.09.2015 року, близько 09 год., за попередньою змовою з ОСОБА_5 , мобільного телефона марки «Nokia 101», вартістю 270 грн., з флеш-картою пам`яті об`ємом 2 Гб., вартістю 80 грн., двома сім-картами операторів мобільного зв?язку «Діджус» та «Київстар», загальною 50 грн.. у потерпілої ОСОБА_6 ..

Показала, що дійсно вказаного дня прийшла разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 до ОСОБА_6 з метою з?ясування обставини зникнення її мобільного телефона. Побачивши потерпілу на подвір?ї вони, діючи за попередньою домовленістю між собою, підійшли до неї, і ОСОБА_5 , поваливши останню на землю, став утримувати її за горло, а вона тим часом дістала з кишені светра потерпілої мобільний телефон і, відкрито заволодівши ним, разом з ОСОБА_5 покинула місце події.

Допитаний судом ОСОБА_5 також повністю визнав себе винуватим у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт відкритого, за встановлених досудовим слідством обставин, викрадення 06.09.2015 року, близько 09 год., за попередньою змовою з ОСОБА_4 , мобільного телефона марки «Nokia 101», вартістю 270 грн., з флеш-картою пам`яті об`ємом 2 Гб., вартістю 80 грн., двома сім-картами операторів мобільного зв?язку «Діджус» та «Київстар», загальною 50 грн.. у потерпілої ОСОБА_6 ..

При цьому ОСОБА_5 в повному обсязі підтвердив показання ОСОБА_4 щодо обставин викрадення у потерпілої вказаного мобільного телефона.

У вчиненому обвинувачені щиросердно розкаялись.

Повністю визнавши себе винуватими у скоєному, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючих фактичних обставин інкримінованого їм злочину, будучи належним чином ознайомленими з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідками їх застосування, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись їх власним визнанням своєї винуватості.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому повністю доведена в судовому засіданні і що дії останніх вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При обранні покарання для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі та обтяжуючі вфдповідальність останніх обставини, особистості обвинувачених.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повністю визнали себе винуватими, щиросердно розкаялись у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину, добровільно відшкодували потерпілій завдані збитки. У ОСОБА_4 на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом?якшують відповідальність обвинувачених.

І ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 уперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно.

Обставини, що обтяжували б відповідальність обвинувачених, відсутні.

Зважаючи на викладене, а також на побажання потерпілої ОСОБА_6 , котра просить суд не карати обвинувачених суворо та не позбавляти їх волі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. А тому вважає за необхідне застосувати до обвинувачених ст. 75 КК України і, призначивши останнім покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, звільнити обох від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обовязків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заходів забезпечення суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, ст. 69-1 КК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити їй покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобовязавши останню не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобовязавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинувачених покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем їх проживання.

Речовий доказ - мобільний телефон «Nokia 101» з флеш-картою пам`яті та двома сім-картами, повернути власнику ОСОБА_6 , у котрої він перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,