Справа № 621/341/13-к
Провадження № 1-кп/621/29/2013
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2013 року Зміївський районний суд Харківської області в складі:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого електрозварювальником Зміївської ТЕС , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_1 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 05 листопада 2012 року приблизно о 01-00 годині керував технічно справним мотоциклом МТ -11, реєстраційний номер НОМЕР_1, з боковим причепом, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, чим грубо порушував вимоги п. 2.1 -а) Правил дорожнього руху, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії, та рухався по вул. Леніна сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, зі сторони вул. ОСОБА_2 в напрямку вул. Комсомольської.
Під час руху по вказаній вулиці, ОСОБА_1А, виконуючи маневр повороту наліво на вул. Комсомольську, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п. 10.1. - « Перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху ».
п. 12.1 - « При виборі у визначених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу , який перевозиться та стану транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» і, не впоравшись з керуванням мотоциклу, допустив його перекидання. Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла ОСОБА_3, згідно висновку судово - медичної експертизи № 11 - Зм/ 13 від 09.01.2013, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки з відровим та розривом жовчного міхура.
Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, перед зміною напрямку руху вліво для виконання маневру повороту, з урахуванням дорожньої обстановки обрав небезпечну для руху швидкість та не впоравшись з керуванням, допустив перекидання мотоцикла, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України. тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з»ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред»явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку. Позов прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Державного казначейства України в Харківській області про стягнення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 в розмірі 1512 грн. 19 коп. визнав повністю.
Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинному звязку з подією та наслідками, що наступили.
В результаті протиправних дій ОСОБА_1, згідно висновку судово медичної експертизи № 11 Зм/13 потерпілому ОСОБА_3 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання, суд керується загальними положеннями призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які впливають на призначення покарання та його індивідуалізацію.
Зокрема, обставинами, які помякшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є визнання ОСОБА_1 своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування витрат потерпілому, наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.
Вивченням даних про особу підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.
За наведених обставин справи, з урахуванням трьох обставин, які помякшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання, так як санкція вказаної статті має альтернативну конструкцію щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_1, встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, відсутність претензій з боку потерпілого. Ці обставини суд визнає як такі, що пом'якшують покарання і знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину і вважає, що обвинуваченого ОСОБА_1, слід звільнити від призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України з призначенням максимального терміну випробування. На період іспитового строку на ОСОБА_1., покласти обовязки, передбачені ст.. 76 КК України.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягає задоволенню в повному обсязі.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення автотехнічної експертизи № 14/13 від 11.01.2013 року у розмірі 588 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 ( три) роки.
На період іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 такі обов»язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,
3) періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати за проведення автотехнічної експертизи № 14/13 від 11.01.2013 року у розмірі 588 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя О.В. Бібік

: