Справа №560/869/13-к
Провадження №1-кп/560/1/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

перекладача: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000263 від 24 березня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Смородськ Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, інваліда третьої групи, потерпілої від аварії на ЧАЕС ІІІ категорії, непрацюючої, неодруженої, фактично проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачено в тому, що вона 11 березня 2013 року приблизно о 18год 30хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень, в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин між нею та ОСОБА_8 , умисно, нанесла останньому один удар ножем в ділянку грудної клітини зліва. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, від якої відходив раневий канал в глибину грудної порожнини зліва, що бере свій початок на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва, проходить через підшкірно-жирову клітківку, через межреберні м`язи між 3-4 ребрами по середньо-ключичній лінії зліва, парієтальну плевру, сліпо закінчується в ділянці середостіння в місці жирової підвіски перікарда, з ушкодженням м`яких тканин грудної клітки зліва, міжреберних судин, судин жирової підвіски перікарду та ділянки перікарду, в результаті чого 24 березня 2013 року наступила смерть ОСОБА_8 .
Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , що виразились у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України.

Вивчивши матеріали даного кримінального провадження, об`єктивно з`ясувавши обставини та всебічно дослідивши докази під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення не відповідають реальним обставинам події, що вплинуло на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої. Даний висновок обґрунтовується наступним.

Судом встановлено, що 11 березня 2013 року, приблизно о 18год 30хв, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку по місцю проживання ОСОБА_8 , що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з останнім, який виник на грунті особистих неприязних відносин і виражався у завданні удару ОСОБА_8 по обличчі ОСОБА_4 , облитті її гарячою водою та погрожуванні ножем, з метою захисту і подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_8 , не оцінивши небезпечності посягання та обстановки захисту, маючи при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, нанесла останньому один удар кухонним ножем в ділянку грудної клітини зліва. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, від якої відходив раневий канал в глибину грудної порожнини зліва, що бере свій початок на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва, проходить через підшкірно-жирову клітківку, через межреберні м`язи між 3-4 ребрами по середньо-ключичній лінії зліва, парієтальну плевру, сліпо закінчується в ділянці середостіння в місці жирової підвіски перікарда, з ушкодженням м`яких тканин грудної клітки зліва, міжреберних судин, судин жирової підвіски перікарду та ділянки перікарду, в результаті чого 24 березня 2013 року наступила смерть ОСОБА_8 .

У ході судового слідства, в процесі допиту в судовому засіданні з допомогою перекладача жестової мови, обвинувачена ОСОБА_4 , яка є інвалідом по слуху, свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України визнала, проте пояснила, що тілесне ушкодження нанесла потерпілому з метою самозахисту від ньогоі дала суду наступні показання.

11.03.2013 року вона прийшла до ОСОБА_10 в гості і вони разом дивились телевізор. Згодом, додому прийшов п`яний ОСОБА_8 і ОСОБА_4 почула, як впала його куртка, яка висіла на дверях та пішла її підняти, заодно перевірити кишеню своєї куртки, у якій знаходились 200 грн. Однак, коли вона це зробила, то виявила, що вказані гроші з кишені куртки зникли. Після цього, ОСОБА_4 на кухні запитала у ОСОБА_8 куди зникли 200 грн. На що він їй відповів, що гроші йому потрібні, щоб випити і почав вимагати від ОСОБА_4 , піти купити йому вина та цигарок. Однак, йти в магазин ОСОБА_4 відмовилась. Тоді ОСОБА_8 сильно вдарив її долонею руки по обличчю, від чого вона спочатку похитнулась, а далі впала на підлогу та заплакала. Коли ОСОБА_4 підвелась, ОСОБА_8 сильно кричав та линув на неї гарячою водою. Після цього ОСОБА_4 почала одягати куртку та хотіла вже йти додому. Однак, ОСОБА_8 дістав з куртки, яка висіла на вішалці, ніж та почав погрожувати ним ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_4 вибила ніж з руки ОСОБА_8 та положила його на стіл. Однак, ОСОБА_8 схопив цей ніж та знову погрожував ним ОСОБА_4 . Через це вона дуже злякалась та розхвилювалась, оскільки вважала що він її хоче вбити, тому схопила зі столу інший ніж і штрихнула ним ОСОБА_8 в груди. Після цього ОСОБА_4 допомогла ОСОБА_8 піти в кімнату, а сама пішла додому.

Обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово запевняла суд, що ні наміру, ні умислу наносити тілесні ушкодження не мала, що її дії були виключно результатом захисту від неправомірних посягань потерпілого, що бажав спричинити їй тілесні ушкодження та реально загрожував її життю, оскільки вона була переконана в тому, що він її хоче вбити. У скоєному щиро кається та дуже шкодує про те, що сталось.
Допитана в ході судового слідства потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що на початку березня 2013 року до неї зателефонувала її сестра ОСОБА_11 , яка повідомила, що у батька невелика подряпина, але нічого страшного немає. Згодом, через декілька днів, коли батька вже забрали в лікарню, сестра розповіла, що батька вдарила ножем ОСОБА_12 . Батько відмовлявся від госпіталізації і вважав, що ОСОБА_4 ні в чому не винна. В лікарню батька вже привезли без тями, де йому зробили дві операції. Також вказала, що ОСОБА_4 часто приходила до будинку покійного батька, їхні стосунки були дружніми.

На вину обвинуваченої в неправомірних діях в судовому засіданні вказали допитані у якості свідків наступні особи, показання яких суд бере до уваги:
Так, свідок ОСОБА_13 , яка є інвалідом по слуху та була допитана з допомогою сурдоперекладачав судовому засіданні пояснила, що 11.03.2013 року вони з ОСОБА_14 та покійним ОСОБА_15 сиділи вдома та пили пиво. Згодом між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 виникла суперечка, після чого ОСОБА_13 залишила їх удвох та пішла до іншої кімнати спати. Про те, що сталось, їй розповіла ОСОБА_17 . Після того, коли ОСОБА_18 зайшла до ОСОБА_8 , то побачила, що він лежить в крові. Тоді ОСОБА_13 з ОСОБА_19 підняли ОСОБА_8 та положили його на ліжко. Після цього ОСОБА_8 розповідав, що це ОСОБА_14 вдарила його ножем. До лікарів звертатись він відмовився.

Свідок ОСОБА_20 , яка є дочкою потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що 11.03.2013 року вона була вдома та вчила уроки. Згодом, в будинок до батька прийшла ОСОБА_14 , яка до того часто до них приходила. Через деякий час вона почула сварку, що відбувалась між батьком та ОСОБА_4 , після якої до неї в кімнату зайшов батько та повідомив, що між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт і показав на грудях маленьку ранку. Потім, в кімнату до неї зайшла ОСОБА_14 , але про те, що сталось вона нічого не казала, однак, вигляд у неї був засмучений і вона, неначе плакала. Згодом, коли ОСОБА_8 лежав на ліжку в своїй кімнаті, до нього прийшла ОСОБА_20 і запитала, як він себе почуває, на що він відповів, що з ним все добре, оскільки це лише подряпина. Коли ОСОБА_20 приїздила з навчання додому, то нічого дивного в поведінці ОСОБА_8 вона не помічала. До лікарів звертатись батько відмовлявся. Після спливу близько десяти днів батьку було тяжко ходити та вставати і тоді він говорив, що з ним щось не так.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що покійного ОСОБА_8 він бачив всього декілька разів. Про те, що ОСОБА_8 порізали ножем дізнався від сестри своєї дружини ОСОБА_20 . В лікарні ОСОБА_21 застав ОСОБА_8 вже без свідомості. Згодом, ОСОБА_20 розповіла, що ОСОБА_8 вдарила ножем ОСОБА_4 , після того, як між нею та ОСОБА_8 виник конфлікт. Там же йому розповідали, що коли лікарі запитували, звідки у нього таке поранення, то він відповідав, що впав на граблі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_20 , яка по телефону їй розповідала, що 11.03.2013 року ОСОБА_8 сварився з ОСОБА_4 , в результаті чого остання нанесла йому ножовий удар в область грудей, проте з ним все добре. А також підтвердила те, що ОСОБА_8 відмовлявся звертатись в лікарню.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 бачила до останнього дня, поки його забрала швидка. Про подію, яка сталась в березні 2013 року їй відомо лише те, що через десять днів після конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , остання сама побігла до медички та повідомила їй, що ОСОБА_24 погано себе почуває. Крім того, додала, що за життя ОСОБА_24 зловживав алкогольними напоями. ОСОБА_4 знає як спокійну і врівноважену дівчину, яка постійно допомагала людям і ножем ОСОБА_8 вдарити не могла

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_15 він перебував у дружніх стосунках, оскільки той неодноразово йому допомагав по господарству. 12 березня 2013 року ОСОБА_25 прийшов до ОСОБА_8 додому і той йому розповів, що напередодні, під час сварки з ОСОБА_4 , остання вдарила його ножем в ділянку грудей та показав йому рану на грудях. Від медичної допомоги відмовлявся. Також ОСОБА_24 пояснював, що того ж дня, він впав та вдарився ребрами об кухонний стіл, через що у нього дуже болять ребра, в лікарню їхати також відмовився. Приблизно через тиждень, ОСОБА_24 зателефонував до ОСОБА_25 та попросив прийти, щоб викликати йому швидку, оскільки дуже погано себе почуває. Коли ОСОБА_25 прийшов до нього, то помітив, що ОСОБА_26 дійсно було погано і самостійно він вже не міг пересуватися.

Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснили, що про дану подію, яка трапилась 11.03.2013 року вони дізнались від односельчан вже після того, як ОСОБА_24 потрапив в лікарню. ОСОБА_4 вони характеризують з позитивної сторони, як хорошу та порядну людину.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_14 з покійним потерпілим була в дуже добрих відносинах, вона неодноразово приносила їм продукти харчування та допомагала по господарству. Сама вона по натурі дуже хороша, спокійна людина.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснила, що свідком вказаної події вона не була, однак повідомила про те, що ОСОБА_24 їхати в лікарню відмовлявся. Сам покійний ОСОБА_24 по характеру був доброю людиною, проте досить часто бачила його у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 . ОСОБА_31 знає ще з дитинства і про те, що вона могла таке зробити, повірити не може, оскільки ОСОБА_14 людина досить добра і ніякої агресії по відношенню до будь-кого ніколи не проявляла.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що безпосереднім свідком подій, які відбувались між його донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 він не був. Про те, що 11.03.2013 року його дочка вдарила ножем ОСОБА_8 він дізнався від односельчан.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 постійно ходила до сім`ї ОСОБА_8 , оскільки там вона спілкувалась з ОСОБА_34 , яка теж є глухонімою. ОСОБА_4 постійно для них носила різні продукти харчування, так як вони самі не тримають підсобного господарства та нічого не садять, тому допомагала, як могла і чим було. Крім цього ОСОБА_8 та ОСОБА_18 часто просили у ОСОБА_4 гроші на спиртне, пояснюючи, що якщо не дасть, то до них щоб і не приходила, а ОСОБА_14 , у свою чергу гроші вже просила в ОСОБА_35 . Вранці 11 березня 2013 року ОСОБА_12 пішла до ОСОБА_18 і ОСОБА_8 та ввечері повернулась, при цьому виглядала вона знервованою та засмученою і нічого тоді не сказала. Вже в магазині через декілька днів від людей дізналась, що тоді ОСОБА_14 штрихнула ножем ОСОБА_8 . Після цього, на другий чи на третій день ОСОБА_12 їй розповіла, що ОСОБА_24 її вдарив по обличчі, облив гарячою водою та погрожував ножем, через що, на її думку дочка, захищаючись, завдала удар ножем ОСОБА_8 , оскільки злякалась такої його поведінки, яка загрожувала її життю.

Таким чином, судом встановлено, що показання вказаних осіб не різняться між собою, що не дає підстав ставити їх під сумнів.
Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні протизаконних дій вбачається і з письмових доказів, досліджених і проаналізованих в судовому засіданні, зокрема:

З протоколу огляду місця події від 24.03.2013 року та ілюстративних таблиць до нього встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є будинок ОСОБА_8 , який знаходиться в с. Смородськ Дубровицького району Рівненської області, де виявлено пошкоджений одяг ОСОБА_8 (а.к.п.12-22).

Як вбачається із копії лікарського свідоцтва про смерть №67 від 25 березня 2013 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок наростаючої серцево-легеневої недостатності. Тромбозу та тромбоемболії легеневої артерії, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням міжреберних судин, судин середостіння та підвіски перикарду (а.к.п.27).

З висновку судово-медичної експертизи № 67 від 24 березня 2013 року, встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від наслідків (ускладнення) проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням клітківки середостіння, дрібних судин підвіски перикарду з частковим ушкодженням такого (що в свою чергу спровокувало після травматичну кровотечу і накопичення крові в серцевій сорочці гемо перикард), як наслідок панкардит порушення скорочувальної функції серцевого м`язу, розвинення тромбозу та тромбоемболії, наростаючу серцево-легеневу недостатність, зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи. Даний висновок підтверджується описаним в п.1 (1.1.) ушкодженням, щільними злуками під серцевою сорочкою та зовнішньою оболонкою серця, підвищеною щільністю серцевого м`язу, наявними сформованими тромбами в просвітах великих та малих гілок легеневої артерії та в правому вушку серця.
Як показує клінічна та судово-медична практика, таке ушкодження, як "поранення жирової підвіски перикарду, часткове ушкодження серцевої сорочки" при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги має позитивні результати для подальшого видужання постраждалого. Якими були б наслідки в даному конкретному випадку встановити неможливо, так як постраждалому була надана медична допомога через значний проміжок часу (10 діб) після отримання проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням судин (а.к.п.33-41).
Висновком судово-медичної експертизи №93-мк від 21.05.2013 року, встановлено, що на шкіряному клапті з ділянки грудної клітини зліва від трупа ОСОБА_8 виявлена одна колото-різана рана. Крім того, на предметах одягу ОСОБА_8 , сорочці та джемпері виявлені по одному колото різаному пошкодженню тканини, розташованих у верхніх чвертях передів зліва. Дані колото-різані пошкодження виникли одночасно, внаслідок однієї травматичної дії плоским, односторонньо загостреним, колюче-ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа та могли виникнути внаслідок травматичної дії клинком ножа, представленого на експертизу (а.к.п.44-48).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №83 від 25.03.2013 року, при судово-медичному освідуванні на тілі ОСОБА_4 будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено (а.к.п.50).

В судовому засіданні міжрайонний судовий медичний експерт Сарненського міжрайонного відділення комунального закладу Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_36 , яка проводила вищевказану експертизу пояснила, що експерт у своїй роботі керується лише тим, що бачить об`єктивно або ж на підставі наданих медичних документів.

25 березня 2013 року при огляді ОСОБА_4 об`єктивних даних, які могли б свідчити про наявність або відсутність у неї тілесних ушкоджень не було. Однозначно відповісти на запитання, чи могли тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_8 по лівій частині обличчя ОСОБА_4 зникнути після спливу чотирнадцяти днів з періоду настання події злочину до моменту освідування, експерт не змогла, оскільки пояснила, що цвітіння синців крововиливу відбувається у кожної людини індивідуально. В середньому синець повністю зникає без будь-якого сліду приблизно на десятий - чотирнадцятий день після його отримання, що залежить від сили удару, глибини цього синця та від розпливчатості підшкірно-жирової клітківки.

Згідно висновку імунологічної експертизи №127 від 08 травня 2013 року та ілюстративних таблиць до нього, кров ОСОБА_8 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ (а.к.п.57-59).

Відповідно до висновку імунологічної експертизи №129 від 17 травня 2013 року та ілюстративних таблиць до неї, виявлена на представлених на експертизу предметах: футболці та сорочці кров, вилучених під час огляду місця події 24 березня 2013 року в с.Смородськ Дубровицького району Рівненської області, може належати ОСОБА_8 (а.к.п.74-78).

Згідно висновку експертизи холодної зброї №2-86 від 09.05.2013 року та ілюстративних таблиць до нього, виявлений та вилучений 24.03.2013 року під час огляду місця події ніж в с. Смородськ Дубровицького району Рівненської області, не є холодною зброєю, а є кухонним ножем для гастрономічних продуктів, який є різновидом ножів господарсько-побутового призначення (а.к.п.101-103).

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 23.03.2013 року та фототаблицями до нього, ОСОБА_4 показала, як ОСОБА_8 вдарив її по обличчі, облив гарячою водою та погрожував їй ножем, якого направив в ліву сторону її грудей, а також показала, як наносила удар ножем ОСОБА_8 та в яку ділянку тіла (а.к.п.194-204).

Згідно висновку психолого-психіатричної експертизи №140/13 від 22.04.2013 року, ОСОБА_4 на момент вчинення злочину психічним захворюванням не страждала, в тимчасово хворобливому стані (патологічне сп`яніння, патологічний афект, смерекові розлади свідомості і т.п.) не знаходилась, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім того, експертизою встановлено, що ОСОБА_4 будь-яких хворобливих (психотичних) переживань періоду делікту не відтворює. Інтелект не порушений, критична. До результатів слідчо-судового розслідування ставиться безтурботно, обурена поведінкою потерпілого, делікт розцінює як звичайний побутовий конфлікт, наміру заподіяння тілесних ушкоджень не мала (а.к.п.107-109).

Крім того, допитаний в судовому засідання експерт Рівненського центру психічного здоров`я населення ОСОБА_37 , який 22.04.2013 року проводив судово-психіатричну експертизу ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_4 є психічно і наркологічно здоровою людиною. У неї, як у людини, яка має вади слуху, підвищений поріг бачення, сприйняття та реакція самозахисту на неадекватні дії, які попадають їй в поле зору. З потерпілим ОСОБА_8 у ОСОБА_4 були нормальні відносини, а тому ніякої патології чи агресії у її діях, не передбачалось. Коли ОСОБА_8 вдарив її по обличчі, то в ОСОБА_4 , яка є глухонімою з підвищеним рівнем сприйняття небезпеки та яка побачила загрозу для життя, спрацював інстинкт самозахисту і вона зробила це випадково.

З рапорту чергового ОВС ОСОБА_38 від 24.03.2013 року, встановлено, що 24 березня о 19.00 по телефону надійшло повідомлення лікаря реанімаційного відділення Дубровицької ЦРЛ ОСОБА_39 про те, що 21.03.2013 року о 13-00 год. до приймального відділення Дубровицької ЦРЛ звернувся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с.Смородськ Дубровицького району, непрацюючий з діагнозом: гемо перикард, контузія лівої легені, серця, органів середостіння, закрита тупа травма живота, розрив селезінки, зачеревна гематома та внутрішня черевна кровотеча. ІНФОРМАЦІЯ_4 біля 17-ї год. ОСОБА_8 помер в реанімаційному відділенні Дубровицької ЦРЛ, труп доставлено в морг. При поступленні до ЦРЛ, ОСОБА_8 повідомив, що вказані тілесні ушкодження він отримав 12.03.2013 року близько 23-00 год. на вулиці с.Смородськ під час бігу з подальшим падінням на загорожу та натикання на гострий предмет (а.к.п.2).
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, протесуд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду і її протизаконні дії необхідно перекваліфікувати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, тобто за ст. 124 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 25.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», роз`яснено, що судам необхідно беззастережно додержуватись вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК України, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання, незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів.
Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається не завжди свідчить про закінчення посягання.
При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіяння нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
З п.5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду слідує, що для того, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Крім того в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 26.04.2002 року « Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначено, що згідно з ч.3 ст.36 КК України перевищення меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту а згідно з ч.2 ст.38 КК перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинців,- умисне заподіяння особі, що вчинила злочин тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК.

Коли при перевищені меж необхідної оборони чи заходів, необхідних для затримання злочинця, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст.124 КК.

Так, з висновку психолого-психіатричної експертизи №140/13 від 22.04.2013 року, судом встановлено, що ОСОБА_4 була обурена поведінкою потерпілого, делікт розцінює як звичайний побутовий конфлікт, наміру заподіяння тілесних ушкоджень не мала, а експерт, який проводив вказану експертизу в судовому засіданні пояснив, що в ОСОБА_4 , як у людини, яка має вади слуху, підвищені поріг бачення, сприйняття та реакція самозахисту на неадекватні дії, які попадають їй в поле зору, а тому у неї спрацював інстинкт самозахисту і вона зробила це випадково, тобто це вказує на те, що в той момент ОСОБА_4 могла сприймати загрозу для свого життя та здоров`я як реальну, в даній ситуації діяла з метою самозахисту і умислу на позбавлення життя потерпілого не мала.

З показань обвинуваченої ОСОБА_4 також встановлено, що і враховується судом, що потерпілий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, був ініціатором конфлікту та спочатку вдарив її долонею руки по обличчю, від чого вона впала на підлогу, а коли ОСОБА_4 підвелась, то ОСОБА_8 вилив на неї гарячу воду зі склянки. Потім ОСОБА_8 дістав ніж та почав погрожувати ним ОСОБА_4 . Тоді вона вибила ніж з рук ОСОБА_8 та положила його на стіл. Однак, ОСОБА_8 знову взяв цей ніж та почав ним погрожувати ОСОБА_4 . Через це вона дуже злякалась та розхвилювалась, оскільки вважала що він її хоче вбити, тому з метою самозахисту та зупинення протиправних дій ОСОБА_8 відносно себе, схопила зі столу інший ніж і штрихнула ОСОБА_8 ним в груди, після чого, потерпілий перестав її бити.
Аналізуючи вищевикладене, судом приймається до уваги характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченій, а тому суд приходить до висновку, що під час конфлікту у ОСОБА_4 , яка знаходилась в чужому господарстві, дійсно було достатньо підстав побоюватися за своє життя і здоров`я.

Крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 є глухонімою та з метою самозахисту не могла просити про допомогу у інших осіб, або ж повідомити якимось чином про небезпеку, а тому вчиняла всі дії, які вважала необхідними для збереження свого життя та припинення чи відвернення неправомірного посягання. так як мала намір самозахисту та хотіла запобігти протиправним діям з боку ОСОБА_8 , завдавши один удар ножем, спричинивши цим тяжке тілесне ушкодження, від якого потерпілий помер через 10 днів у Дубровицькій ЦРЛ.
Проте, суд вважає, що ОСОБА_4 , знаходячись в стані необхідної оборони, явно перевищила її межі, вдаривши ОСОБА_8 ножем у груди, тобто область, де розташовані життєво важливі органи та заподіяла потерпілому шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

Також судом враховуються обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, а саме те, що ОСОБА_8 мав перевагу за фізичними даними, оскільки був особою чоловічої статі, старшим за обвинувачену на вісім років, на момент виникнення конфлікту знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на нерівні співвідношення сил між потерпілим та обвинуваченою.
Під час судового розгляду з показань потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 було встановлено, що ОСОБА_8 відмовлявся від медичної допомоги. Тому суд бере до уваги несвоєчасність її надання потерпілому, яка спричинена його небажанням звертатись в лікарню, так як йому була надана медична допомога через значний проміжок часу (10 діб) після отримання проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням судин, а при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги таке ушкодження має позитивні результати для подальшого видужання постраждалого (а.к.п.33-41).
Крім того, суд також враховує показання свідків по справі, які характеризують обвинувачену як спокійну, врівноважену, добру та адекватну людину, за місцем проживання вона також характеризується позитивно (а.к.п.227), раніше не судима (а.к.п.224), на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.225).
Згідно п. 2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, оцінюючи зібрані по кримінальному провадженню докази та вищезазначені обставини в їх сукупності, в результаті всебічного, повного і об`єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 доведено частково, а тому її дії у порядку ст. 337 КПК України, слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд враховує те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, є інвалідом дитинства по слуху - третя група інвалідності (а.к.п.229-230), має статус потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС третьої категорії.
Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд приймає до уваги особу обвинуваченої, яка характеризується виключно позитивно за місцем проживання, є інвалідом дитинства, а також те, що ОСОБА_4 скоїла злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, в якому щиро розкаялась, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому суд вважає доцільним призначити обвинуваченій найбільш м`яке покарання, передбачене санкцією ст. 124 КК України у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та для попередження скоєння ОСОБА_4 нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 на стадії судового розгляду не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Витрати на залучення експертів та спеціаліста відповідно до ст.122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити їй покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів під час досудового розслідування у загальній сумі 3234,40 грн. (три тисячі двісті тридцять чотири гривні 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Сарненської територіальної організації УТОГ Українського товариства глухих Рівненської обласної організації УТОГ - витрати по залученню спеціаліста перекладача жестової мови в розмірі, встановленому законодавством.

Речові докази - кухонний ніж, сорочка та джемпер, шкіряний клапоть з ділянки грудної клітки зліва від трупа ОСОБА_8 - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .