АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2017/1-195/11 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко Р.І.
Провадження 11/2090/1066/2012 Доповідач Ємець О.П.
Категорія ч.3 ст.185, ч.1 ст.308, ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді Ємця О.П.,

суддів Мозгового О.Д., Курило О.М.

за участю: прокурора Шемаєвої О.І.

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком

Н о в а к В і т а л і й В і к т о р о в и ч, 23.06.1974р. народження, який народився і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, непрацюючий, раніше судимий Кегичівським районним судом Харківської області 14.02.2002р. за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі,

визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 шести місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.308 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією його майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, йому визначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією його майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 постановлено обчислювати з 26.07.2011р.

Доля речових доказів по справі вирішена в порядку ст.81 КПК України.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи по справі на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області в сумі 417грн. 96коп.

Як вказано у вироку, в грудні 2010 року, ОСОБА_1, діючи таємно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом зняття цепу з вхідних дверей, проникаючи в приміщення комори ферми, що належить ОСОБА_2 та розташованої в с.Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області вчинив декілька злочинів, пов'язаних з викраденням чужого майна:

- на початку грудня 2010 року з приміщення вказаної комори вчинив крадіжку 5 металевих дисків із БДТ за ціною 260грн. кожний, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальний збиток на загальну суму 1300грн.

- в кінці грудня 2010 року з приміщення тієї ж комори вчинив крадіжку 5 металевих лап КПС-4 за ціною 38грн. кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальний збиток на загальну суму 190грн.

Крім того, 25 липня 2011 року близько 13 години 50 хвилин ОСОБА_1 таємно, умисно, з корисливих спонукань, з метою подальшого збуту наркотичних засобів, перебуваючи на присадибній ділянці ОСОБА_3, яка розташована в с.Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області, вчинив викрадення особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу вагою 7,2617 грам, який там же одразу в повному обсязі незаконно, за оплату збув ОСОБА_4, отримавши за це гроші в сумі 150грн.

В апеляції та в доповненнях до неї ОСОБА_1 не визнаючи свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.1 ст.308 та ч.2 ст.307 КК України просить скасувати вирок та постановити більш м'який, не пов'язаний з позбавленням волі, при цьому виправдати його за ч.2 ст.308 КК України, а ч.2 ст.307 КК України перекваліфікувати на ч.1 ст.307. Оскаржуючи свою вину у викраденні коноплі, ОСОБА_1 вказав, що ділянка, на якій була зірвана конопля, належала його бабусі, але відношення до її вирощування, за яке передбачена кримінальна відповідальність ч.2 ст.308 КК України він не мав. Також він не мав умислу на збагачення за рахунок продажу коноплі, а лише погодився на пропозицію ОСОБА_4 за гроші не знищувати її деякий час, доки останній сам її не зірве, тому коли до нього прийшов чоловік і сказав, що він від ОСОБА_4, то ОСОБА_1 провів його до вказаної ділянки, де чоловік сам нарвав коноплі, а залишаючи садибу віддав засудженому гроші в сумі 150грн. В обґрунтування апеляції засуджений також зазначив, що при проведенні досудового слідства до нього були застосовані неправомірні методи дізнання та погрози з боку співробітників карного розшуку, в результаті чого ним були підписані зізнавальні показання, а суд не врахував при постановленні вироку характеру злочину та даних щодо особи засудженого, справа розглядалася в односторонньому порядку, неповно, з упередженим ставленням, описані у судовому рішенні обставини не відповідають фактичним. А крім цього, судом не врахована як пом'якшуюча покарання та обставина, що ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання.

Вислухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляцію, та водночас просив помякшити призначене йому покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту апеляції та доповнень до неї, ОСОБА_1 не оскаржує кваліфікацію своїх дій та обставин справи за епізодами здійснення ним злочинів, пов'язаних з таємним викраденням майна, що належить потерпілому ОСОБА_2, а оскаржує лише обставини, кваліфікацію та міру покарання по епізодам, пов'язаним з викраденням та збутом особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу.

При розгляді апеляції з доповненнями в межах її доводів встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_1 у таємному, умисному, вчиненому з корисливих спонукань з метою подальшого збуту викраденні особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу, а також про винність у незаконному його збуті за оплату, що мали місце 25 липня 2011 року на присадибній ділянці, яка належить ОСОБА_3, розташованій в с.Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області за обставин, викладених у вироку суду, підтверджені сукупністю зібраних по справі та перевірених в судовому засіданні доказів.

Доводи засудженого про те, що він не мав умислу на викрадення особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу, у зв'язку з чим його необхідно виправдати за цим епізодом, ретельно перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, а тому є неспроможними, оскільки повністю спростовуються наявними у справі та приведеними у вироку доказами, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що конкретні дії ОСОБА_1 при збиранні ним на присадибній ділянці ОСОБА_3, яка розташована в с.Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області особливо небезпечного засобу каннабісу, носили таємний, умисний характер та були зроблені з корисливих спонукань. Це підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1, які він давав при проведенні досудового слідства (т.1 а.с.20-22, 135-137) та в суді. Так, в судовому засіданні засуджений свідчив про те, що особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс він рвав на садибі, що належала бабусі ОСОБА_3, який на той час знаходився в місцях позбавлення волі, при цьому ОСОБА_1 розумів, що це чуже подвір'я, а дозволу на те, щоб брати будь-що звідти йому ніхто не давав (т.1 а.с.182), що підтверджено поясненнями власника домоволодіння ОСОБА_3 (т.1 а.с.131). Змінивши свої показання, в апеляції з доповненнями ОСОБА_1 стверджує, що зазначена ділянка належить його бабусі, при цьому суд не знаходить жодних доказів на підтвердження даного факту в матеріалах справи.

Крім цього, вина засудженого у викраденні особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, які як в ході проведення досудового слідства (т.1 а.с.18-19, 83-84; а.с.85; а.с.85-86), так і в суді (т.1 л.д.181-183) зазначали, що бачили, як засуджений рвав коноплю на вказаному вище домоволодінні, а також протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 25.07.2011р. (т.1 а.с.4-8) та від 27.07.2011р. (т.1 а.с.76-77), протоколом огляду місця пригоди (т.1 а.с.9-11) та іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Таким чином, висновок суду про вину ОСОБА_1 у викраденні особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та кваліфікація його дій за ч.1 ст.308 КК України є правильною.

Факт незаконного збуту за гроші 25.07.2011р. засудженим ОСОБА_1 ОСОБА_4 в ході проведення ним оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу також знайшов своє підтвердження наявними по справі доказами: показаннями засудженого на досудовому слідстві і в суді, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які в ході досудового слідства пояснювали, що бачили, як ОСОБА_1 протиправно зайшов на ділянку, розташовану в с.Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області, де нарвав коноплі та віддав її ОСОБА_4, за що отримав від останнього гроші, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були присутні при проведенні оперативної закупівлі в якості понятих та підтвердили факт отримання ОСОБА_4 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу за гроші від ОСОБА_1, а також протоколами огляду місця пригоди (т.1 а.с.4-8, 9-11), постановою про проведення оперативної закупівлі (т.1 а.с.12), актом огляду покупця (т.1 а.с.13), протоколом оперативної закупівлі (т.1 а.с.14), протоколом огляду місця події (т.1 а.с.29-30), протоколом відтворення обстановки та обставин подій (т.1 а.с.76-77). Всі ці докази були ретельно перевірені та досліджені судом.

Отже, ствердження ОСОБА_1 в апеляції з доповненнями про неправильність кваліфікації його дій при незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу за ч.2 ст.307 КК України не відповідає фактичним обставинам. За змістом ст.307 КК України та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів незаконний збут наркотичних засобів охоплює будь-які форми оплатної чи безоплатної їх реалізації, а про умисел на збут таких засобів, який також заперечує ОСОБА_1, може свідчити відповідна домовленість з особою, яка їх придбала, зокрема його з ОСОБА_4

Тому застосування судом додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст.307 УК України, не суперечить вимогам ст.59 КК України та відповідає вчиненому.

Поміж іншим, доводи засудженого про те, що зізнавальні показання при проведенні досудового слідства він давав внаслідок застосування до нього недозволених методів слідства, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за дорученням суду першої інстанції прокуратурою Кегичівського району Харківської області проводилася перевірка за даним фактом, а саме щодо застосування до ОСОБА_1 недозволених методів дізнання та заходів фізичного та психічного впливу з боку співробітників РВ ГУМВСУ України в Харківській області, по результатам якої 24.02.2012р. в порушенні кримінальної справи відносно співробітників, які проводили досудове слідство по справі за ознаками складу злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 371, 372, 373, 374 КК України відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України (т.1 а.с.225-226).

В доповненнях до апеляції ОСОБА_1 наголошує на своїй непричетності до вирощування наркотичних рослин та просить виправдати його за ч.2 ст.308 КК України, та як вбачається з матеріалів справи, даний злочин йому не інкримінувався та до відповідальності за нього ОСОБА_1 не притягався в рамках даної кримінальної справи.

Покарання засудженому призначене у відповідності з вимогами ст.65 КК України із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, зокрема тієї обставини, що ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання, але згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, під час вчинення злочину міг звітувати перед собою за свої дії та керувати ними, а також обставин, що пом'якшують покарання, тому призначене судом першої інстанції покарання судова колегія також вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За таких обставин, а також враховуючи, що ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.2 ст.307 та ч.1 ст.308 КК України не визнав, багаторазово змінював свої показання щодо причетності до цих злочинів, що розцінюється судовою колегією як намір уникнути відповідальності за їх вчинення, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення його апеляції та скасування вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2011 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення.

Головуючий:

Судді: