Справа № 171/1599/15-к

В И Р О К
іменем України
24 вересня 2015 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , будучи 05.05.2004 року засудженим Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 16.06.2004 року тим же судом за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, після звільнення 03.03.2008 року умовно-достроково на 3 місяці 20 днів на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічні злочини.
Так, повторно 23.05.2012 року ОСОБА_4 близько 12 год., перебуваючи в м. Апостолове Дніпропетровської області по вул. Леніна біля магазину «АТБ», зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , у якого був при собі мобільний телефон. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння вищевказаним телефоном, шляхом зловживання довірою попросив ОСОБА_5 дати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, при цьому пообіцяв негайно його повернути, після чого потерпілий ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 мобільний телефон. ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння шахрайства відносно майна ОСОБА_5 , отримав реальну можливість розпоряджатися чужим майном. Отримавши вказаний телефон, ОСОБА_4 відійшов у сторону та, діючи умисно, шляхом зловживання довірою та обманом заволодів мобільним телефоном «Samsung GТ-С3011», IMEI № НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник, залишивши телефон для особистого користування, чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 565 гр.
Повторно 08.06.2012 року близько 14 год. ОСОБА_4 знаходився на перехресті вулиць Визволення та Б.Хмельницького м. Апостолове Дніпропетровської області, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який рухався на мопеді марки «Дефіант», що належить останньому на праві власності. У ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння вищевказаним мопедом шляхом обману та зловживання довірою. Під приводом здійснити поїздку по території Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 мопед, на що останній надав ОСОБА_4 мопед у користування. ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння шахрайства відносно майна ОСОБА_6 , отримав реальну можливість розпоряджатися чужим майном. Отримавши вказаний мопед, ОСОБА_4 поїхав в с. Михайло-Заводське Апостолівського району Дніпропетровської області, де в цей же день о 16 год. продав вищевказаний мопед, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2600 гр.
Повторно 01.08.2012 року близько 23 год. ОСОБА_4 перебував в АДРЕСА_2 , де побачив велосипед марки «Україна», що належав ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу із під`їзду вищевказаного будинку викрав вищевказаний велосипед, після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_7 на суму 150 гр.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованих діяннях визнав повністю та показав, що дійсно 23.05.2012 року він шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 , який потім продав, а кошти витратив на власні потреби; 08.06.2012 року він аналогічним способом заволодів мопедом потерпілого ОСОБА_6 , який також продав. Крім того, 01.08.2012 року він викрав велосипед ОСОБА_7 , яким розпорядився на власний розсуд. В ході досудового слідства вищевказане майно було вилучено працівниками міліції та повернуто потерпілим.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми діями вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує перебування обвинуваченого на обліку у лікаря нарколога, сімейний та матеріальний стан, посередню характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, враховує, що на момент вчинення вказаних злочинів обвинувачений мав непогашені судимості, злочини вчинив в період іспитового строку, враховує конкретні обставини скоєних ним злочинів та його відношення до цього, щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди, та те, що вчинені ним злочини згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування матеріальної шкоди.
Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв вищевказані злочини в період іспитового строку, суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання застосувати ч.1 ст.70 КК України та ч.1 ст.71 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів та вироків, зарахувавши в строк остаточного покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 14 серпня 2012 року по 25 червня 2015 року.
Речові докази мобільний телефон «Samsung GТ-С3011», мопед марки «Дефіант» та велосипед марки «Україна», повернуті потерпілим, суд вважає повернутими за належністю.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апостолівського районного суду від 13.07.2011 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років 10 місяців 11 днів позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 14 серпня 2012 року по 25 червня 2015 року.
Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Речові докази мобільний телефон «Samsung GТ-С3011», мопед марки «Дефіант» та велосипед марки «Україна», повернуті потерпілим, вважати повернутими за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілим.
Суддя: