В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підсудного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №1-кп/308/881/15, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 08.10.2015 р. про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; українця, одруженого, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом, на посаді інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », старшина,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року встановлено, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» №303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Під час проходження військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді патрульного-дозиметриста 3 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , старшина ОСОБА_5 , у відповідності до ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язанний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.07.2015 №227-ос військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_4 старшину ОСОБА_5 зараховано у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру, звільнивши з посади патрульного дезометриста 3 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Вказаний наказ у подальшому доведений до командування ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке з метою його виконання, згідно з розпорядження № Т/30-4897 довело його до командування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з вказанням необхідності ОСОБА_5 о 09-00 год. 16.07.2015 р. прибути до управління ІНФОРМАЦІЯ_4 для розрахунку та вибути для подальшого проходження військової служби до Кінологічного навчального центру.
Надалі, 15.07.2015 року тво начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є начальником для старшини ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 35,37 Статуту внутрішньої служби Зброїних сил України, доведено до останнього наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про необхідність йому о 09-00 годині 16.07.2015 року прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 для розрахунку та у подальшому вибути на нове місце служби в Кінологічний навчальний центр (Львівська область, м. Великі мости).
Проте, старшина ОСОБА_5 , у відповідності до ст. ст. 11, 12,14,16,30,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України достовірно знаючи про те, що він згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та виданого в його розвиток розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № Т/30-4897 повинен прибути в ІНФОРМАЦІЯ_7 для розрахунку та у подальшому вибути на нове місце служби в Кінологічний навчальний центр, через особисту недисциплінованість, не маючи на те жодних поважних причин, умисно, відкрито відмовився виконати вказаний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та о 09-00 год. 16.07.2015 року, а також у подальшому до управління ІНФОРМАЦІЯ_4 для розрахунку не прибув та в Кінологічний навчальний центр для подальшого проходження військової служби не прибув.
Крім того, 17.07.2015 року, майором ОСОБА_6 повторно доведено ОСОБА_5 наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , на що останній підтвердив, зокрема у письмовій формі, свою відмову виконувати даний наказ.
У подальшому, 21.07.2015 року в службовому кабінеті начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відповідності до ст..ст. 35,37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, старшині ОСОБА_5 , заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 начальником відділу персоналу полковником ОСОБА_7 , який є начальником для старшини ОСОБА_5 , знову доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 та вказано про необхідність прибути до управління ІНФОРМАЦІЯ_4 для розрахунку та вибути для подальшого проходження військової служби до Кінологічного навчального центру.
Таким чином, старшина ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України достовірно знаючи про те, що він згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та виданого в його розвиток розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 повинен прибути в управління ІНФОРМАЦІЯ_4 для розрахунку та у подальшому вибути на нове місце служби в Кінологічний навчальний центр, через особисту недисциплінованість, не маючи на те жодних поважних причин, умисно, відкрито відмовився виконати наказ начальника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №277-ос від 14.07.2015 року та виданого в його розвиток розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив відкриту відмову виконати наказ начальника (непокору), вчинену в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 402 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду подано укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України майором юстиції ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , Угоду про визнання винуватості від 29 жовтня 2015 року. Зі змісту угоди слідує, що учасники кримінального провадження №0000386 від 08.10.2015 р., виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 402 КК України, зазначили істотні обставини для укладення даної угоди. ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину. Сторони узгодили покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.. 402 ч.3 КК України, а саме призначення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 402 КК України покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні за вищевказаних обставин і просив суд затвердити угоду про примирення.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.468 у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, яка згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання,а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 402 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони уклали угоду добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України майором юстиції ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Слід зазначити, що у разі невиконання ОСОБА_5 умов угоди, відповідно до ст. 476 КПК України - прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.10.2015 року, укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України майор юстиції ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст.. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 402 КК України, у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралася.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угод; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили через тридцяти днів з дня його проголошення у разі відсутності апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
Міськрайонного суду ОСОБА_1