Справа № 11-707 Головуючий у І інстанції Лаврік
Провадження № 11/8962/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 37 27.07.2011
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2011 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Бех М.О.

суддів Орла А.І. , Левчука О.Д.

з участю прокурора Скрипка І.М.

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року, яким :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера МВС, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу в сумі 8500 грн. та звільненого від відбування призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суд ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

25.07.2006 року біля 11 години ОСОБА_3 перебуваючи на території зернотоку ПП ОСОБА_4 Приват в с. Поправка Білоцерківського району Київської області, з хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства та оточуючих, зневажаючи загальноприйнятими в суспільстві нормами моралі, грубо порушуючи громадський порядок та нормальну трудову діяльність підприємства в присутності сторонніх громадян, відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку та стороннім особам, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу потерпілого ОСОБА_4, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно умисно наніс ОСОБА_4 один удар головою в область лівої частини голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівої вилиці, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

На даний вирок суду засудженим ОСОБА_3 подана апеляція в якій він просить вирок суду щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати, справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України або направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що судом допущена однобічність та неповнота судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В доповненнях до апеляції засуджений зазначає, що суд безпідставно зробив висновок про наявність хуліганського мотиву, поскільки у нього з потерпілим ще до подій 25.07.2006 року були неприязні стосунки. Крім того зазначає, що судом не обґрунтований висновок про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Крім цього, засуджений зазначає, що суд не дослідив всі обставини по справі, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Також апелянт зазначає, що судом взагалі не досліджувалися характер та розмір завданої моральної шкоди. Апелянт також вважає, що наявний в матеріалах справи протокол судового засідання викликає сумнів та судом безпідставно відмовлено у розгляді його зауважень на протокол судового засідання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_3, який просить вирок суду скасувати та провадження по справі закрити, потерпілого ОСОБА_4 та його представника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, думку прокурора, який просить апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

Твердження в апеляції засудженого про те, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, колегія суддів знаходить безпідставним.

Згідно ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганство це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнане таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося насильством над потерпілим із завданням йому побоїв чи тілесних ушкоджень, знущанням над ним, знищення чи пошкодження майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності підприємства чи організації, руху громадського транспорту, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

З матеріалів справи та вироку суду вбачається, що 25.07.2006 року близько 11 години ОСОБА_3, перебуваючи на території зернотоку ПП ОСОБА_4 приват в с. Поправка Білоцерківського району, де на той час велися роботи по ремонту обладнання та складування зерна, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та нормальну роботу працівників зернотоку, виражаючи при цьому неповагу до суспільства та оточуючих, нехтуючи загально прийнятими в суспільстві нормами моралі, в присутності працівників зернотоку, почав висловлюватися нецензурними словами на адресу потерпілого ОСОБА_4, який є директором ПП ОСОБА_4 приват, намагаючись вигнати останнього з території зерно току. Після цього, ОСОБА_3, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно умисно наніс удар головою в область лівої частини голови потерпілого ОСОБА_4, спричинивши тим самим потерпілому легкі тілесну ушкодження. ОСОБА_3 і після цього продовжував висловлюватися нецензурними словами та погрожувати потерпілому і працівники зерно току вступилися за ОСОБА_4 з метою припинити протиправні дії ОСОБА_3. ОСОБА_3 також вимагав у комірника ОСОБА_5, щоб вона віддала йому ключі від комори, на що остання відповіла категоричною відмовою. Свої протиправні хуліганські дії ОСОБА_3 не припиняв протягом приблизно 10-15 хвилин і в цей час була порушена нормальна робота зерно току.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції зазначає, що у нього з потерпілим ще раніше склалися неприязні відносини. Однак ці обставини заперечив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, поскільки його дії по грубому порушенню громадського порядку були очевидними як для нього, так і для сторонніх осіб, що були присутні на території зернотоку, вони відзначалися за своїм змістом особливою зухвалістю, що виразилася в заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень та припиненням нормальної роботи зернотоку.

Колегія суддів знаходить також безпідставними посилання в апеляції на те, що судом першої інстанції не досліджені всі обставини справи, поскільки це суперечить матеріалам справи. Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та дав їм належну юридичну оцінку. В судовому засідання ставилося на обговорення питання про можливість оголошення показів свідків, даних на досудовому засіданні і ніхто з учасників процесу проти цього не заперечували, в тому числі і засуджений ОСОБА_3.

Посилання в апеляції, як на підставу для скасування вироку на порушення судом вимог ст. 344 КПК України, колегія суддів знаходить безпідставним. З матеріалів справи вбачається, що вирок по справі був проголошений 20.12.2010 року і 21.12.2010 року він був направлений засудженому ОСОБА_3.

Безпідставним знаходить колегія суддів і твердження в апеляції засудженого ОСОБА_3 в частині не дослідження судом доказів щодо характеру та розміру цивільного позову. Як вбачається з протоколу судового засідання, судом досліджувалась позовна заява, яку повністю підтримав ОСОБА_4, в якій викладені доводи щодо заподіяної моральної шкоди та обґрунтовано її розмір. Крім цього, у вироку суд належним чином обґрунтував свої висновки щодо характеру заподіяної моральної шкоди та її розміру.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання в апеляції засудженого ОСОБА_3 на те, що у нього є сумніви щодо фіксування судового процесу протоколом в судових засіданнях, поскільки він виготовлений на друкованому бланку до якого рукописом внесена інформація, зібрана в ході проведення всього судового процесу.

У відповідності до ст. 87 КПК України, основним засобом фіксації перебігу судового розгляду справи є протокол судового засідання. У протоколі судового засідання відображаються всі істотні моменти розгляду справи в тій послідовності, в якій вони мали місце в судовому засіданні. Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу судового засідання, він повністю відповідає вимогам, викладеним в ст. 87 КПК України.

Твердження, викладені в апеляції засудженого щодо безпідставності відмови судом у розгляді його зауважень на протокол судового засідання, колегія суддів вважає не обґрунтованим. З протоколу судового засідання вбачається, що засудженому розяснено його право подати свої зауваження на протокол судового засідання протягом 3 діб з дня його підписання. У відповідності до ст. 87-1 КПК України, протокол судового засідання повинен бути виготовлений не пізніше семи діб з дня закінчення судового розгляду справи. Законом не передбачено вручення копії протоколу судового засідання засудженому. В звязку з цим твердження засудженого про подачу ним зауважень на протокол судового засідання у встановлений законом строк, є безпідставними.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляції засудженого ОСОБА_3 та знаходить за необхідне апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року щодо нього, без змін.

Г О Л О В У Ю Ч И Й :

С У Д Д І :