Справа №176/1378/15-к
Провадження № 1-кп/176/122/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2015 року року, Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не має, державних відзнак та нагород не має, інвалідом не являється, раніше судимого: 1) 20.12.1989 р народним судом міста Жовті Води Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців з конфіскацією всього особисто йому належного майна; звільнений 12.07.1991 р умовно-достроково на 7 місяців 1 день; 2) 09.06.1992 р Жовтоводським міським народним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 145 ч. 1; ст.ст. 42, 43 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців без конфіскації майна; 3) 13.10.1992 р Жовтоводським міським народним судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2; ст. 42 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі строком 3 роки без конфіскації майна; звільнений 14.07.1995 р за відбуттям строку покарання; 4) 05.06.1996 р Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 196-1 ч. 1 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі строком 1 рік; звільнений 05.06.1997 р за відбуттям строку покарання; 5) 19.03.1998 р Петровським районним судом Кіровоградської області за ст. 142 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі на 1 рік 6 місяців; звільнений 13.10.1998 р на підставі акту амністії; 6) 27.03.2000 р Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 142 ч. 3, 42 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі на 6 років 6 місяців з конфіскацією всього особисто йому належного майна; 7) 29.03.2001 р Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 94, 222 ч. 1, 42 КК України на 9 років позбавлення волі; на підставі ст. 42 частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.03.2000 р та остаточно до відбуття визначено 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна; на підставі ст. 26 КК України визнаний особливо небезпечним рецидивістом; постановою Бердичевського місцевого суду Житомирської області від 07.12.2001 р на підставі прикінцевих і перехідних положень КК України 2001 року з вироку виключено визнання особливо небезпечним рецидивістом; звільнений 15.09.2009 р умовно- достроково на 11 місяців 24 дні за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2009 р; 8) 13.08.2013 р Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 395 ч. 1 КК України до штрафу 2040 грн., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурорів у кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 07.01.2015 року маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вирішив здійснити крадіжку майна з будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 . Скориставшись темним часом доби та тим, що господарі будинку відпочивають і не спостерігають за його злочинними діями, приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 через двері проник до вказаного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , зайшовши до кімнати будинку АДРЕСА_2 , де в цей час відпочивала гр. ОСОБА_6 та таємно від останньої намагався викрасти з гардеробу, що знаходився у вказаній кімнаті, гаманець з грошовими коштами в сумі 48 000,00 грн. (сорок вісім тисяч гривень), які належать ОСОБА_6 . Проте потерпіла в цей час прокинулася та зробила зауваження з приводу перебування сторонніх осіб у її домоволодінні. В цей час ОСОБА_3 , розуміючи, що його злочинні дії викрито, продовжив вчиняти злочин, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, заявив до потерпілої усну вимогу мовчати, тим самим здійснив психологічний тиск без застосування фізичного насилля, тобто подавив опір потерпілої ОСОБА_6 на вчинення протидії його протиправним діям.
Після чого ОСОБА_3 , діючи відкрито з корисливих мотивів, з гардеробу, що знаходився у вищевказаній кімнаті будинку, відкрито викрав гаманець з грошовими коштами в сумі 48 000,00 грн. (сорок вісім тисяч гривень), які належать гр. ОСОБА_6 та обернувши викрадене у свою власність, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденими коштами згодом розпорядився на свій розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який визнав себе винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, в судовому засіданні надав показання про те, що 07.01.2015 року було важко з грошима і він вирішив викрасти гроші у знайомих ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_7 . З дому він вийшов о 00 год 30 хв., сталося приблизно о 1 годині, додому він повернувся о 3:30- 4:15. Коли вночі цього числа він зустрівся з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 біля магазину №10, розташованому поблизу провулку Удельний в м. Жовті Води, то він запропонував їм залишитись на місці, а сам пішов до будинку потерпілої ОСОБА_6 , який знаходився по провулку Удельний. Двері відчинив син потерпілої ОСОБА_11 і впустив до будинку. Коли разом зайшли до приміщення, то ОСОБА_11 пішов до себе в кімнату. Залишившись на одинці, він ( ОСОБА_3 ) почав нишпорити в шафі, тоді почув як потерпіла вказала: «Хто тут?». Тоді він підійшов до потерпілої, яка лежала на ліжку, схилився і неголосно вказав: «Тихо, не кричить». Після цього знову повернувся до шафи, знайшов гроші і разом з грошима вийшов з будинку. Коли повернувся до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , то кожному передав певну кількість грошей, скільки не рахував, після чого вони розійшлись кожен в своїх справах.
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_3 в обсязі, що встановлений цим вироком, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні наступних доказів.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що коли прокинулась, то помітила присутність двох чоловіків, хоча світло було вимкнено, вона дуже злякалась, один з них присів поряд з нею, а другий нишпорив у шафі, де знаходились речі, серед яких був захований гаманець з грошима, вони казали мовчати, потім вони пішли геть і вона почула як грюкнули двері.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що в ніч з 6 на 7 січня вона перебувала в лікарні. Її син ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 принесли їй вечерю, а потім всі разом пішли за залізом, зустріли ОСОБА_3 , дійшли до 10 крамниці, там їй зателефонували і розмовляючи по телефону, вона відстала від інших, а потім зупинилась, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 пішли вперед і в темряві вона їх втратила з зору, розмовляла приблизно 10-15 хвилин, коли вони повернулись, тоді біля магазину вони розійшлись, ОСОБА_9 з ОСОБА_14 пішли в один бік, а вона разом з ОСОБА_15 повернулась до лікарні, по дорозі, коли вони залишились вдвох, ОСОБА_15 дав їй купюри грошей, вказав на подарунок.
Показаннями ОСОБА_9 , який як свідок показав, що взимку на свято, було темно, вони разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_14 були біля провулку Удельний, йшли копати залізо, по дорозі ОСОБА_15 вказав, що він повернеться за лопатою, а вони з ОСОБА_10 пішли далі, але через деяку відстань вони теж стали повертатись і по дорозі знову зустріли ОСОБА_15 , який коли підійшов, то вийняв з кишені і дав кожному по 2500 грн.
Протоколом огляду місця події від 07.01.2015 р, проведеного за участю понятих та потерпілої ОСОБА_6 , згідно до якого місцем кримінального правопорушення встановлений будинок АДРЕСА_2 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.02.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , з долученими до нього фототаблицями, згідно до якого ОСОБА_3 в присутності понятих показав та розповів коли, де та при яких обставинах він вчинив крадіжку грошей, а саме вказав, де його чекали по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , вказав на напрямок, яким він рухався до будинку АДРЕСА_2 , на ворота, через які та яким чином потрапив до домоволодіння АДРЕСА_2 , вказав на вхідні двері до цього будинку, через які він проник до приміщення цього будинку, та знаходячись в будинку АДРЕСА_2 вказав на вхідні двері до кімнати будинку, звідки та яким чином він вчинив крадіжку грошей, також вказав на гардероб, звідки він особисто вчинив крадіжку грошей в присутності потерпілої.
Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази у вигляді показань обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд вважає, що такі збігаються та узгоджуються між собою щодо обставин діяння стосовно дати, часу, місця події , стосовно фактичних обставини, пов`язаних з способом вчинення злочину, формою умислу, кількістю викрадених грошей, а тому розцінює як правдиві та такі, що собою в сукупності з іншими доказами доводять зазначені обставини.
Так, показання обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, в яких вказав і підтвердив, що він знаходився в ніч 7 січня 2015 року в домоволодінні будинку АДРЕСА_2 , в проміж часу з 00 год 30 хв по 1 год 00 хв, та усвідомлюючи, що він є помічений потерпілою ОСОБА_6 , яка прокинулась та стала розмовляти, він при цьому відкрито у присутності потерпілої відкрито викрав з шафи гроші та таким чином заволодів грошима, збігаються та узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що в ніч прокинувшись вона відчула сторонню присутність та стала розмовляти, чула погрози та виявила викрадення грошей, в свою чергу збігаються з показаннями свідка ОСОБА_7 , який вранці виявив проникнення до будинку, розкидані речі біля шафи в кімнаті матері та чув аналогічні пояснення потерпілої його матері з обставин викрадення грошей. Збігаються з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що в ніч 7 січня вони перебували і розійшлись з ОСОБА_3 біля провулку Удельному, а через нетривалий час знову зустрілись, після чого останній передав кожному окремо гроші. Крім того, повністю збігаються та підтверджуються з даними слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_3 , в ході якого останній безпосередньо на місці події в присутності понятих не тільки вказав, а й продемонстрував яким чином вчинив відкрите викрадення грошей з будинку в присутності господарки потерпілої ОСОБА_6 .
Оцінюючи зібрані та досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що основане на всебічному, повному та неупередженому розгляді усіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого в указаному в цьому вирокові обсязі. Докази, що наведені вище, є відносними і допустимими. Кожен з вище вказаних доказів окремо чи в своєї сукупності підтверджує факт вчинення встановлених у вироку протиправних дій обвинуваченого.
Аналіз зібраних і досліджених доказів свідчить про те, що своїми діями ОСОБА_3 за фактом відкритого заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч. 3 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло.
Суд розцінює як не правдиві показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодноразово міняв свої показання під час судового розгляду, в тій частині, що він правомірно, з дозволу сина потерпілої ОСОБА_7 , який нібито відчинив і впустив його, потрапив до приміщення будинку, оскільки такі спростовуються показаннями ОСОБА_7 у якості свідка , який з цього приводу показав, що він особисто зачинив двері на замок, нікого не впускав та спав аж до ранку і лише вранці прокинувшись довідався від матері та помітив сліди викрадення грошей. Крім того, повністю спростовуються показаннями самого обвинуваченого під час слідчого експерименту, в ході якого вказав та продемонстрував у присутності понятих, з фото фіксацією, що він потрапляв до будинку через вхідні двері саме самостійно, без будь-якого дозволу і відому будь-кого з мешканців будинку.
Суд також розцінює як не правдиві показання свідка ОСОБА_8 в частині алібі ОСОБА_3 про те, що разом до лікарні повертались до 22 год 00 хв, оскільки в ході дачі показань цю обставину викладала неодноразово, суперечливо і при цьому також вказувала, що до 24 год 00 хв вона тільки пішла з лікарні. Крім того, спростовуються показаннями самого обвинуваченого, який показав, що він вийшов з дому не раніше об 00 год 30 хв. та повернувся після 3 години.
Суд вважає не встановленою обставину діяння, висунуту в обвинуваченні, в частині проникнення ОСОБА_3 до будинку потерпілої саме через незачинені двері, оскільки така не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, спростовується показаннями свідка ОСОБА_7 , який вказав, що він перед тим як іти спати зачиняв двері на замок, інші докази на підтвердження цієї обставини в судовому засіданні не здобуті, і тому вважає виключити цю обставину з даного вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому суд не дає оцінку і не встановлює обставини за показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_7 про проникнення до житлового приміщення двох осіб, тобто ОСОБА_3 і можливо іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 337 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, але прокурор в кримінальному провадженні наданим правом не скористався, на протязі розгляду справи перешкод в цьому не мав.
ОСОБА_3 як особистість раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, кримінальне правопорушення, встановлене цим вироком, ним вчинене в період погашення судимості, як особистість за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті СМСЧ-9 з 2010 року.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує в сукупності ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, його характеристику як особистості, враховує щире каяття як пом`якшувальну покарання обставину, рецидив та вчинення злочину щодо особи похилого віку як обтяжуючі покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів обрати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті кримінального закону, за якою він засуджується.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 186 ч. 3 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою в Дніпропетровському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня взяття під варту з 11 вересня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя: ОСОБА_1