ухвала іменем україни 20 січня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «СК«Провідна» на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2015 року.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2015 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Глибока Глибоцького району Чернівецької області, який мешкає у цьому АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки згідно з пунктами 24 ст. 76 КК України.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 7000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_7 9 959,01 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 04 листопада 2013 року приблизно о 12.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген пасат», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Червоноармійській зі сторони Площі Соборності в напрямку вул. Сторожинецької у м. Чернівці крайньою правою смугою руху та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку № 72, проявив самовпевненість і неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що на цьому пішохідному переході немає пішоходів, для яких він може створити перешкоду, продовжив рух і скоїв наїзд на ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги на цьому нерегульованому пішохідному переході зліва направо щодо руху автомобіля ОСОБА_6 , в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що перебувають у прямому причинному зв`язку з порушенням засудженим пунктів 1.5, 2.3 (б), 18.4 Правил дорожнього руху.

У касаційній скарзі представник цивільного позивача ПАТ «СК«Провідна» просить ухвалені стосовно ОСОБА_6 судові рішення в частині розв`язання цивільного позову до цієї страхової компанії скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції стягнув зі страхової компанії на користь потерпілої ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 4800 грн (вартість імплантанта для фіксації ключиці), яка не підтверджена належним доказом, на що не звернув уваги апеляційний суд. Крім того, вважає, що суди обох інстанцій через неправильне тлумачення понять «страхова сума» і «страхова виплата» безпідставно стягнули моральну шкоду на користь потерпілої у розмірі 5000 грн, хоча мали б стягнути 257,83 грн (5% від визнаної страховою компанією як цивільним відповідачем суми у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5165,51 грн).

У запереченнях на касаційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , зазначаючи про її безпідставність, просить ухвалені стосовно ОСОБА_6 у частині стягнення з ПАТ «СК «Провідна» на користь потерпілої сум відшкодування моральної і матеріальної шкоди без змін.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора, яка вважала, що цивільний позов у провадженні вирішено правильно, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ця касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні зазначених дій суд у вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, що, по суті, у касаційній скарзі не оспорюється, як не оспорюється і правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України, а також обов`язок ПАТ «СК«Провідна» по відшкодуванню потерпілій моральної та матеріальної шкоди внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_9 , з яким касатором 11 березня 2013 року укладено договір обов`язкового страхування.

Разом із тим доводи представника цивільного позивача ПАТ «СК «Провідна» про стягнення відповідно до цього договору безпідставно завищених сум у відшкодування матеріальної і моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 колегія суддів вважає неспроможними.

Як вбачається зі змісту вироку, суд, розглядаючи цивільний позов потерпілої до засудженого і цивільного відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, дотримався як загальних, так і спеціальних норм законів, що регулюють ці правовідносини.

Визначаючи суму відшкодування понесених потерпілою збитків на лікування, суд при визначенні конкретного розміру таких видатків виходив з тих доказів, які були надані потерпілою, дослідив їх з точки зору достатності та допустимості й дійшов правильного висновку про те, що цивільним відповідачем ПАТ «СК «Провідна» мають бути відшкодовані й витрати на придбання імплантанта для фіксації ключиці, який було використано при лікуванні потерпілої під час оперативного втручання (ас. 10, 29).

Виходячи з положень ч. 4 ст. 23 ЦК України, ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правильними є висновки суду першої інстанції про те, що моральна шкоди відповідно до існуючого між ПАТ «СК «Провідна» і ОСОБА_9 договору добровільного страхування № АВ/ 8888235 від 11 березня 2013 року, має бути стягнений на користь потерпілої ОСОБА_7 у розмірі 5% встановленої цим договором страхової виплати у сумі 100 000 грн., а не фактично визначеної у конкретному випадку, за заподіяну її здоров`ю шкоду.

Апеляційний суд, переглядаючи цей вирок за апеляційною скаргою цивільного відповідача ПАТ «СК «Провідна», яка за своїм змістом і доводами аналогічна його ж касаційній скарзі, обґрунтовано відмовив у її задоволенні та постановив ухвалу, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу представника цивільного позивача ПАТ «СК «Провідна» залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2015 року стосовно ОСОБА_6 у частині розв`язання цивільного позову без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3