АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/237/15-кГоловуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/258/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою в.о. прокурора Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_9 на вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Липовецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, і йому призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.

Згідно до п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено відповідні обов`язки.

За вироком суду, 31 травня 2013 року призовною комісією Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_6 визнано придатним до військової служби та зараховано у запас Збройних Сил України.

Відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 14 січня 2015 року №15/2015 на території усіх областей в тому числі Тернопільської оголошено часткову мобілізацію протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

25 лютого 2015 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 визнано придатним до військової служби згідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

28 лютого 2015 року на виконання Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 Про часткову мобілізацію ОСОБА_6 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 була вручена повістка про необхідність прибуття 02 березня 2015 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з речами та документами для відправлення у військову частину Збройних Сил України, про що ОСОБА_6 власноручно розписався.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_6 , в супереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 Про часткову мобілізацію, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 09 год. 02 березня 2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить зазначений вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання, і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ст.336 КК України покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На його думку, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки у даному випадку мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Вказує також на те, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене розділом XIV КК України, має родовим об`єктом суспільні відносини, що забезпечують обороноздатність України, її незалежність, територіальну цілісність та недоторканість. Важливість цього об`єкта обумовлена тим, що у відповідності до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної і інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком, а не правом громадян України. Про це прямо говорить ст.65 Конституції України. Обов`язок захищати державу один із наріжних каменів державного суверенітету та незалежності.

Окрім цього, стверджує про те, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виховній ролі покарання, адже може призвести до хибного уявлення про вседозволеність та безкарність, як у обвинуваченого, так і в інших громадян.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 надійшло заперечення на апеляційну скаргу в.о. прокурора Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_9 , за змістом якого він просить залишити дану апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з викладених в ній підстав, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ст.336 КК України покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, думку обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість судового рішення і безпідставність поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними в ньому доказами, які, у силу вимог ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, не перевіряється відповідно до ч.1 ст.404 КПК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання та невірного застосування ст.75 КК України, то вони є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Зокрема, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (із змінами і доповненнями), врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження, особу винного, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п. 36), не судимий (а.к.п. 29), позитивно характеризується за місцем проживання (а.к.п. 30), обставини, що пом`якшують покарання визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у скоєному, наявність на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.к.п. 32), а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, проаналізувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, що є наближеним до мінімального.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно застосував до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Рішення суду першої інстанції належним чином мотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання. Це покарання матиме й превентивне значення як для обвинуваченого, так і для інших осіб.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання та невірного застосування ст.75 КК України є необґрунтованими.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що не має підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим зазначений вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу в.о. прокурора Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2