АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/602/15 Справа № 705/1302/15-к Категорія: ч.1 ст. 393 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Гадяч Полтавської області, українку, громадянку України, з вищою освітою, тимчасово не працюючої, мешканку АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 25 вересня 2012 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 2) 30 листопада 2012 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 3) 12 вересня 2013 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 липня 2014 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року було скорочено наполовину невідбуту частину покарання. Новий строк покарання - 2 роки 11 місяців 26 днів. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2014 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 липня 2014 року було скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в іншому складі суддів,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначивши покарання в виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона відбуваючи міру кримінального покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, згідно з ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 січня 2014 року, в Уманській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області № 129, 12 листопада 2014 року близько 18 години, перебуваючи на території дільниці соціальної реабілітації вищевказаної колонії, розташованої по вулиці Енергетичній, 6, м. Умані Черкаської області, куди раніше була переведена в порядку заохочення згідно з постановою начальника Уманської ВК № 129 УДПтСУ в Черкаській області від 01 липня 2014 року, маючи умисел на вчинення втечі з місць позбавлення волі, усвідомлюючи те, що немає будь-яких законних підстав для залишення місця відбування покарання, скориставшись тим, що вказана дільниця не охороняється, свідків та очевидців немає та за її злочинними діями ніхто не спостерігає, самовільно залишила територію Уманської ВК № 129 УДПтСУ в Черкаській області.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання. Крім того звертає увагу на те, що її дії кваліфіковано не вірно. Просить вирок суду першої інстанції пом`якшити, із застосуванням ст. 69 КК України та врахувати всі пом`якшуючі обставини.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважає, що апеляція обвинуваченої ОСОБА_7 є невмотивованою та необґрунтованою, вирок суду є законний та обґрунтований, а призначене покарання справедливим та співрозмірним вчиненому кримінальному правопорушенню, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , та її захисника ОСОБА_8 , яка підтримали подану апеляцію, та просила її задоволити з наведених в ній підстав, також зазначили що на утриманні ОСОБА_7 перебуває дитина, вину визнає, а тому необхідно застосувати положення ст. 69 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке її засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст. 393 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 393 КК України втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченої ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка характеризується позитивно. Разом з тим, судом взято до уваги ту обставину, що обвинувачена вчинила злочин у період відбування покарання за вироком суду, неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2,3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 міри покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції обвинуваченої ОСОБА_7 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.1 ст. 393 КК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд проводився у порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, на думку колегії суддів, інші доводи викладені в поданій апеляції обвинуваченої ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу, в розумінні ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 394 КПК України.

Згідно резолютивної частини вироку, строк покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з 19 березня 2015 року. В строк покарання необхідно врахувати час перебування під вартою з 19 листопада 2014 року по 17 січня 2015 року.

На думку колегії суддів, обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно зарахувати в строк відбутого покарання тримання під вартою в період з 19.11.2014 року по 29.04.2015 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вона фактично в зазначений час перебувала під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 змінити.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 29.04.2015 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбутого покарання тримання під вартою в період з 19.11.2014 року по 29.04.2015 року.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченою в цей же строк з моменту її отримання.

Головуючий :

Судді :