АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1323/15 Справа № 206/5263/15-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року

м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився у 1987 році в квітні 05 числа, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001459 від 17 вересня 2015 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обґрунтовує свої вимоги тим, що судом першої інстанції не було встановлено вагомих наявних доказів про вчинення саме підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у якому його необґрунтовано підозрює орган досудового слідства, оскільки органи досудового слідства не надали жодного належного доказу у розумінні ст. ст. 85, 86 КПК України, що судом не було враховано що підозрюваний раніше не притягувався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, має постійні заробітки від заняття підприємницькою діяльністю, тобто вчиняє суспільно значимі речі, сплачує податки від ведення фінансово-господарської діяльності, проживає у власній квартирі та утримує свою малолітню дитину ОСОБА_8 , 2013 року народження, а також цивільну дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, потерпілому ОСОБА_9 викрадені із його помешкання речі, були повернуті йому в той же день - 17 вересня 2015 року, тобто майнової шкоди потерпілому не завдано, крім того, вартість викраденого майна було пораховано із суттєвим завищенням, довідку про вартість речей надано як за новий стан, без врахування амортизації вжитку. Зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у застосуванні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді арешту, вказавши, що знайдені у автомобілі затриманих водійське посвідчення з ознаками підроблення та велика кількість предметів, за зовнішніми ознаками схожими на ключі від гвинтових замків може свідчити про інші вчинені підозрюваним кримінальні правопорушення та /або готування до вчинення таких. Автомобіль, на якому підозрюваний прибув 17 вересня 2015 року до річки Самара біля вулиці Томської у м. Дніпропетровську належить йому та за його допомогою він здійснює підприємницьку діяльність, тобто ті будівельні інструменти, що були у підозрюваного у автомобілі використовуються ним у будівництві, і перебували саме у автомобілі, а не у гумовому човні, в кому згодом було затримано підозрюваного працівниками міліції. Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 працівники правоохоронних органів не допускали його захисника, який прибув до райвідділу та протягом 5 годин «добивався» права на зустріч із підзахисним, до якого були застосовані недозволені методи ведення слідства, факт побоїв зафіксовано оглядом експерта судово-медичної експертизи від 18 вересня 2015 року, де встановлено тілесні ушкодження легкого степеню тяжкості, відповідні заяви в порядку ст. 214 КПК України наразі готується до подання до правоохоронних органів. Вказує, що судом, в порушення норм чинного законодавства, було визначено розмір застави у вищому розмірі, ніж передбачено ст. 182 ч. 5 п. 2 КПК України; та оскільки слідчий та прокурор не довели, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, за яким йому оголошено підозру, а також те, що до нього необхідно застосувати саме такий запобіжний захід як тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний був відмовити слідчому у задоволення його клопотання.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання з 20.00 години до 06.00 години. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що сторона обвинувачення у клопотанні, не маючи жодного доказу зазначає, що вина ОСОБА_5 вже доведена, чим порушує положення ст. ст. 91 ч. 1 п. 1, 7, 17 КПК України та не бере до уваги ст. 9 КПК України про необхідність застосування кримінального процесуального законодавства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях якого чітко прописано про важливість дотримання принципу презумпції невинуватості закріпленої в параграфі першому ст. 6 Конвенції та у рішеннях ЄСПЛ «Хужин та інші проти Росії», «Альне де Рібемон проти Франції», «Шагін проти України», «Бьомер проти Німеччини», «Дактарас проти Литви», а також положень ст. 62 с. 1 Конституції України. Посилається і на те, що усі надані суду докази ніяким чином самі по собі не можуть підтверджувати вину ОСОБА_5 у начебто вчиненому ним злочині та є сумнівними. Посилається і на те, що формально перераховані слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог ст. 5 п. 4 Конвенції, про що зазначено і у рішеннях ЄСПЛ «Белевитський проти Росії» від 01 березня 2007 року, «Макаров проти Росії» від 12 березня 2009 року, «Бойченко проти Молдови» від 11 липня 2006 року, а посилання суду на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ризику переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню або вчинення нових злочинів є недостатнім. Про що наголошено і у рішенні ЄСПЛ «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року. Факт же небажання особи зізнатися чи давати потрібні показання не можуть бути підставами для взяття під варту, про що зазначено у рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» від 23 лютого 2012 року. Вважає, що суд піддався на незаконний вплив сторони обвинувачення та хибне спонукання про наче вже встановлену вину ОСОБА_5 та погодився з твердженнями слідчого та прокурора про неможливість застосування щодо останнього іншого більш м`якого запобіжного заходу та про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який обраховувати з 17 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року включно.

Визначено, що грошова сума у розмірі 182 700, 00 гривень є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти під заставу, покладено на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; докласти зусиль до пошуку роботи.

Зазначені обов`язки діятимуть два місця з дня звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснено ОСОБА_5 , що у разу невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.

17 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кримінальне провадження № 0001459.

ОСОБА_5 був затриманий 17 вересня 2015 року, згідно ст. 208 КПК України.

17 вересня 2015 року в порядку ст.ст. 276-279 КПК України ОСОБА_5 було письмово повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, а 18 вересня 2015 року було змінено раніше повідомлену підозру на ст. 185 ч.4 КК України.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років, та дійсні обставини справи, а саме виявлення у автомобілі затриманих водійського посвідчення з ознаками підроблення, великої кількості предметів, за зовнішніми ознаками схожих на ключі від гвинтових замків, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість вважати вірогідними доводи прокурора про інші вчинені кримінальні правопорушення підозрюваним та/або готування до вчинення таких, а також про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини, а також відсутність осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного таких видів запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт не виявляється можливим.

Визначаючи заставу у розмірі вищому, ніж передбачено ст. 182 ч. 5 п.2 КПК України, а саме у розмірі ста п`ятдесяти мінімальних заробітних плат, тобто 182 700,00 гривень, слідчий суддя взяв до уваги обставини справи, зокрема виявлення предметів, які можуть свідчити про вчинення чи готування до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також дані, що характеризують підозрюваного, відсутності в нього джерел доходу та наявність малолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_5 та просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, істотне порушення кримінального процесуального закону, недоведеність існування зазначених в ухвалі суду ризиків та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання у нічний час; підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисник та просив її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 та вважав обґрунтованою ухвалу слідчого судді; перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави обґрунтовані доказами, долученими до клопотанням слідчого та матеріалами кримінального провадження, які були досліджені в суді першої інстанції та є правильними.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні слідчого та прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та про те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів, вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194, 178 КПК України були досліджені обставини справи у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження та об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, має дитину.
Крім того, слідчий суддя окремо обґрунтував неможливість застосування щодо ОСОБА_5 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, порука та застава.
Обгрунтовано зазначив слідчий суддя і про наявність ризиків того, що ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або скоїти інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає обґрунтованими зазначені висновки слідчого судді, оскільки вони об`єктивно підтверджуються наданими слідчому судді матеріалами, у тому числі поясненнями про те, що безпосередньо перед затриманням підозрювані викинули у воду сумку чи рюкзак і, як зазначив прокурор, органи досудового розслідування будуть вживати необхідні заходи для його пошуку, огляду та оцінки, крім зазначеного у органу досудового розслідування є відеоматеріал намагання декількох осіб незаконно вплинути на свідка.
З урахуванням того, що не всі обставини у кримінальному провадженні встановлені, не всі речі вилучені та оглянуті встановлений слідчим суддею ризик перешкоджання кримінальному провадженню є реальним.
Висновок слідчого судді про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення обґрунтований тим, що в належному ОСОБА_5 транспортному засобі виявлено та вилучено водійське посвідчення з ознаками підроблення та великої кількості предметів, за зовнішніми ознаками схожих на ключі від гвинтових замків.
Доводи захисника про те, що слідчий суддя незаконно послався на вказані обставини, оскільки ОСОБА_5 не повідомлено про підозру у вчинені інших злочинів, а вилучені в його транспортному засобі інструменти використовувалися ниму будівництві є безпідставними.
Слідчий суддя оцінював фактичні обставини, виходячи з яких обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вони дають можливість погодитися з доводами прокурора про ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо відсутності достовірних доказів, на яких ґрунтується висновок щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_5 безпідставні, оскільки суду були надані протоколи допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 протокол огляду місця події, протокол огляду човна, ОСОБА_5 був затриманий разом з іншою особою, при цьому був вилучений човен та інші матеріальні цінності, які належать потерпілому ОСОБА_9 протокол огляду автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , із сукупності яких вбачається які саме дії вчиняв підозрюваний ОСОБА_5 .

На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри і не повинен встановлювати наявність в діях особи складу злочину, про що зазначено і в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Розмір спричиненої шкоди вирахуваний слідчим виходячи з наданих довідок і на думку захисника не відповідає фактичній вартості майна, однак у відповідності до положень ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України в ході проведення досудового розслідування розмір матеріальних збитків підлягає встановленню шляхом проведення експертизи.

Та обставина, що слідчий у своєму клопотанні зазначив про те, що «вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами» ніякого відношення до обґрунтованості рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу не має, оскільки слідчий суддя приймаючи рішення щодо ОСОБА_5 , як і передбачено чинним кримінальним процесуальним законом, перевіряв наявність вагомих доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним за визначених у повідомленні про підозру обставин, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

Зазначені висновки слідчого судді у відповідності до положень ст. 198 КПК України не мають ніякої преюдиціальної сили ні для органів досудового розслідування, ні для суду під час судового розгляду, ні для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження, а мають значення лише для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.

На стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, як передбачено ст. 178 ч. 1 п. 1 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний був переконатися у вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що з врахуваннями суспільного інтересу є виправданим і узгоджується з вимогами вказаних вище норм кримінального процесуального закону та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Що стосується даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , то як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі захисника, ОСОБА_5 дійсно має постійне місце проживання та реєстрації у АДРЕСА_1 , а також малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак зазначені обставини були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та не мінімізують встановлених слідчим суддею ризиків і не є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, має постійні заробітки від заняття підприємницькою діяльністю, тобто вчиняє суспільно значимі речі, сплачує податки від ведення фінансово-господарської діяльності, проживає у власній квартирі та утримує свою малолітню дитину ОСОБА_8 , 2013 року народження, а також цивільну дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною є голослівними та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_5 не зареєстрований як приватний підприємець, не сплачує ніяких податків та обов`язкових платежів та не має постійного доходу для утримання дитини та цивільної дружини, не має квартири, оскільки проживає в будинку за місцем реєстрації разом з батьками, в долучених матеріалах мається довідка, відповідно до якої ОСОБА_5 раніше притягувався до адміністративної відповідальності та є особою, щодо якої раніше були внесені відомості до ЄРДР.

Доводи захисника про те, що підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і сторона обвинувачення, і суд визнали невизнання ОСОБА_5 вини та відмову давати показання. що суперечить практиці Європейського Суду, викладеній і у рішенні «Клішін проти України» не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в ухвалі слідчого судді ніяким чином не оцінюється факт відмови ОСОБА_5 у відповідності до положень статті 63 Конституції України давати показання та відповідати на запитання слідчого.
Доводи захисника про застосування щодо ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування фізичного впливу з метою отримання від нього показань дійсно підлягають перевірці і сторона захисту підготувала по даному повідомленню відповідні подання.
Доводи захисника про те, що слідчий суддя обрав ОСОБА_5 завідомо незаконний розмір застави є безпідставними.

При обранні виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визначив і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 182 700 гривень, що узгоджується з вимогами ст. 183 ч. 3 та ст. 182 ч. 5 КПК і саме така сума застави, як обґрунтовано вказав слідчий суддя, зможе у разі її внесення забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

З даних встановлених обставин, колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання визначених вище ризиків, що з врахуваннями суспільного інтересу є виправданим і узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою відповідає встановленим кримінальним процесуальним законом вимогам, ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: